208 



samma. Före honom hade O. Rudbeck d. y. iakttagit den under sin 

 lappska resa (i sin Index kallar han den Mesoraora alba etc), och re- 

 dan Frankbnius upptog den (1659) i sin Speculura såsom Ålsine bacci- 

 fera suecorum). Clusius afbildade (i Historia rariorum plantarum per 

 Pannoniara, Antw, 1583) först växten i dess mogna tillstånd (o: Chamse- 

 periclymenum prutenicum; han erhöll den "e Prutenia"); på titel- och 

 slutbladet till Prof. L. Rogbergs disputation om Gräsön, 1727, är den 

 tecknad (rätt goda träsnitt) både blommande och mogen af d. v. Stud. 

 P. Sandel "såsom gratulationsgärd", och sedan lemnade Dillenius i 

 sin Hortus Elthamensis (London 1732) en figur på densamma, som 

 LiNNK kallar optima. Bland Holtebloramans "attributa singularia" räk- 

 nar Linné: att den har endast tvenne grenar och dessa enkla; att den 

 saknar grenar då den är steril; att fyra blad kröna stjelken då den är 

 steril, annars grenarne; de mörka (nästan svarta) kronbladen och det 

 hvita svepet; att fruktstenens ena rum nästan alltid är tomt; att bla- 

 den affalla mot hösten liksom på träden. 



XXVII. CELÄSTRINEiE. 



I. Euoiiymus L. 



Fodret 4 — 5-deladt. Kronan 4 — 5-bladig. Ståndarne 4 — 5. Mär- 

 ket nästan helt (eller tandadt). Frukten 4 — 5-ruramigt och -kantigt, 

 mjukt-läderartadt fröhus. — Bladen motsatta. 



1. Älstern 



(Euonymus europseus L.). 

 En omkring manshög (stundom 7 eller 8 alnars och trädlik) buske 

 med motsatta, yngre mest fyrkantiga, släta grenar, gulaktigt gröna, 

 temligen bredt lansettlika och trubbiga, småsågade blad och små grön- 

 hvita blommor på plattade, vanligen 2- eller 3( — 5)-blommiga skaft, 

 hvilka utgå ur blad vecken. Blommorna äro mest fyrtaliga; i deras bot- 

 ten är en köttig disk; kronbladen äro kort kloade. Ståndarsträngarne 

 äro jemnsmalt-syllika; knapprummen rundade och genom det tjocka 

 (tvära) bandet spärrade nedtill, bristande med nästan gemensam remna. 

 Fröhusen äro (rel. till blommorna) stora, utvändigt vackert rosenröda; 

 de uppbrista i kanterna; fröen (4 — 5) äro omslutna med ett stort, 

 brandgult hylle. — Bladen omvexla bredare (nära tumsbreda) och sma- 

 lare. — Roten är hvit utvändigt och har många, täta smågrenar från 

 rothalsen och de större grenarne (enligt Dir. Stenberg). 



