209 



Växer på skuggiga ängar och i lundar på Gotland och Öland 

 (d: Spelbom), i Skåne, Halland och Blekinge (i sistnämnde landskap 

 endast på ett par ställen). — Dessutom i hela Europa undant. det 

 nordligaste (och Portugal, Grekland); i Caucasien, Siberien. 



Bioramar i Juni (sedn.) och Juli. — Mognar om hösten (Sept.). 



Alsterbuskens nästan alla delar smaka äckligt och lukta (särdeles 

 blommorna men också veden) obehagligt; de orsaka öppning och kräk- 

 ning. Isynnerhet frukterna laxera starkt. Veden är ljusgul, seg och 

 temligen hård (o: Skån. Benved) samt såsom virke nyttig till åtskillig 

 slöjd (såsom till sländor och spinnrockar) ; och som den låter bra po- 

 lera sig och blir gulare ju längre deu brukas, passar den till nålhus, 

 schackspel, små skaft o. d.; dess kol lära vara goda till ritkol. Frukter 

 och bark lemna en (allt efter olika tillsatser) gul eller grön färg för 

 ylletyger. — Busken är icke otjenlig till häckar i trädgårdar och är 

 om hösten särdeles prydlig med sina rosenröda fröhus och brandgula 

 fröhyllen, men mycket utsatt för insekter, hvilka uppäta bladen och 

 öfverdraga buskeu liksom med spindelnät. Från dess tyska benämning 

 Spindelbaum kommer troligen vårt Spelbom. Talrika insekter besöka 

 blommorna för att hemta den honing, som den köttiga disken utsöndrar. 



». Ilex L. 



Fodret 4-tandadt. Kronan 4-delad, hjullik. Ståndarne 4. Mär- 

 ken 3 — 5. Frukten stenbär, 3 — ö-stenig. — Bladen vexelvisa. 



1, Stenveden 



(Ilex Aquifoliuni L ). 



En buske eller ett mindre träd med äggrunda, m. e. ra. tagg- 

 spetsiga, vågigt bugt- och taggtandade (stundom tagglösa), läderartade, 

 glänsande-mörkgröna blad (o: K ris 1 1 om Fr.), små hvita, nästan flock- 

 visa blommor i bladvecken och röda stenbär. 



Växte förr i Bohuslän, Tossene socken vid byn Vagga, der den 

 (ett litet stympadt träd) upptäcktes af Stud. Linderot (enligt Wikstr.), 

 men lärer numera vara utrotad. F. ö. är den utbredd genom nästan 

 hela Europa (utom det nordligaste och Eyssland, Grekland); i Caucasien, 

 Algerien, der den stundom skall bilda skogar. 



Nyman. Sv. Fanerog. 



14 



