218 



(1771), ehuru såsom växande endast i Siberien och Tyskland, men, be- 

 synnerligt nog, leranade han åt densamma så liten uppmärksamhet att 

 den saknas i de hans arbeten, som närmare beröra Svenska Floran. 

 Endast i Skåne-resan nämner han på ett ställe (sid. 304) att "Thysse- 

 linum palustre (227) växte- här (Wallåkra) pä det torra så förändrad 

 o. s. v.", hvarmed Wahlenberg anser denna menas. Bergius, i Fi- 

 scherströms Beskrifning om Mälaren (1785), omtalar den såsom funnen 

 vid Stockholm af Herr Hagströmer. Ehrhart (1790) omtalar arten så- 

 som växande vid Upsala. 



Bauhin kallade (1671) växten Carvifolia (se. herba), hvadan dess 

 artnamn. 



* Selinum lineare Schum. är två- (eller ett-)ärig och har nästan trind, strim- 

 mig stjelk, långa (väl omslutande) bladslidor, långa småblad och borstsmala svepeblad. 

 Växer endast på Oland (der den först samlades af Liljeblad, sedan, 1818, med när- 

 mare bestämning af Fkies) och i det motsatta Småland. Ängskummin Fr. 



3. PEUCEDANE^. 

 Frukten lågryggad, bred, utan biåsar, men med oljeränder; kanten 

 utom sidoåsarne utplattad och sluten till den motsvarande. 



4. Peuceclanum K. 



Fodret tandadt. Kronbladen omvändt-äggrunda, urnupna (hos 

 våra hvita). Frukten elliptisk; alla åsarue närmade till hvarandra, låga 

 och trubbiga. Svepena alla (hos våra) mångbladiga. — Bladen (två-) 

 tredubbelt parbladiga. 



1. Mossaroten 



(Peucedanum palustre Mnch. — Selinum palustre L.) 

 är mång- (eller två-)årig och har vanligen stark, tapplik eller grenig, 

 svartbrun rot, alnshög eller högre (till 2 alnars), kantigt-strimmig, ned- 

 till och vid lederna icke sällan purpurröd stjelk, stora, likaledes röd- 

 aktiga bladslidor, kort-uddtrubbadt-lansettlikt-pardelade eller -klufna små- 

 blad, lansettlikt-jemnsmala, nedvikta svepeblad och elliptiska frukter. 



Växer på kärrängar och stränder, i skogskärr och våt, mossig 

 skogsmark, vid våta diken. Utomdess i hela norra, medlersta och östra 

 Europa. 



Blommar i Juli och Aug.; mognar från slutet (eller medlet) på 

 Aug. — Frukternas kanter omvexla, och förf. har på samma stånd iakt- 

 tagit bred- och smalkantade. Fogens oljeränder äro väl merendels täckta 

 (dolda i skalet), på hvilken omständighet man grundat ett eget slägte 

 (Thysselinum Hfn). Men förf. har undersökt exemplar (fr. Stockholm), 

 der hos somliga frukter nämnde ränder äro täckta, hos andra bara. 



