219 



Växtens rot är mjölkig (o: Nerik. Mjölkrot) och har något 

 aromatisk lukt och hettande (nästan brännande) skarp smak (o: Finsk 

 eller Svensk Ingefära). Lapparne lära icke sällan tugga den i brist 

 på tobak (växten är allmän i de lappska kärren), och detta, säger Linné, 

 isynnerhet då de äro samlade till gudstjenst, "emedan somliga bland dem 

 äro genom ständigt bruk så vana vid den skarpa tobakssmaken att de 

 icke kunna vara utan den knappt ett ögonblick". Det är underligt, 

 tillägger han, att Lapparne, som icke nyttja några kryddor, ja icke en 

 gång salt, till maten, likväl tycka om allt starkt, såsom bränvin, to- 

 bak, snus, vissa rötter, men deremot icke tåla öl. (Fl. lapp.). Redan 

 i Schefferi Lapponia (1673) namnes, efter pastor O. Petri Niurenius, 

 Mossaroten såsom en nyttig och helsosam lappsk ört. Stjelken hyser 

 en, dock icke ymnig, hvitaktig, seg, besk och frän saft. Boskapen äter 

 likväl örten. 



LoBELius kallade (1576) Mossaroten Thysselinum Plinii, Fran- 

 KENius (1638) och EuDBECK (1658) Daucus palustris och Carum aqua- 

 ticum (enligt L.). Bauhinus (1671) Seseli palustre lactescens, Tourne- 

 FoaT (1700) Thysselinum palustre. Den är tecknad i Til-Landz' Icones. 



* Peucedanum Oreoselinum Mnch. (Athamanta Oreoselinum L.) har trind, 

 strimraig stjelk, rakt utåt eller något bakåt riktade bladgrenar, vigglikt-inskurna små- 

 blad och trådsmala svepeblad; fruktfogens oljeränder bara. Växer endast i Skåne och 

 på Öland. LinnÉ såg denna art först (som svensk) vid Körndala i Skåne (bladen beskr. 

 i skånska resan 135). I första upplagan af Flora suecica upptager han den endast 

 efter J. Leche, som således är den egentliga upptäckaren. Bergsilja (Fr.). 



3. Iniperaforla L. 



Fodret otydligt. Kronbladen omvändt-hjertlika med invikt, kort 

 udd i urskärningen. Frukten nästan kretsrund och platt, bredkantad, 

 åsarne kölade. — Inga (mycket tidigt lossnande) storsvepen; nästan 

 trebladiga småsvepen. 



1. fflästerörten 



(Imperatoria Ostruthium L.) 



har mångårig, krypande, tjock, trind och ringlad rot (rotstock) med tal- 

 rika smala rottrådar, nära alnshög, trind, strimraig, glatt, nästan enkel 

 stjelk (eller stjelkar), nästan dubbelt 3-fingrade, glatta, 4 — 5 tum långa 

 blad, I — 1 tum breda, inskuret-sågade, nästan rutlikt ovala småblad 

 (det medlersta småbladet tredeladt, sidosmåbladen djupt 2 — 3 klufna), 

 borstsmala svepeblad, stora, mångstråliga, utbredda, hvita (stundom röd- 

 letta) blomflockar och 3 linier breda frukter ("de bredaste hos våra 

 Umbellater"). 



