229 



a. Sium K. Fruktåsarna höga, sidoåsarne kantande; dälderna 



synligt 3-randade. 



1. Vanliga Vattenmärkan eller Strättan 



(Siuin latifolium L) 



har 3 — 4 fot hög, rak och kantig stjelk och stora (slutligen mer än 

 handsbreda) blomflockar i toppen, på ganska långa skaft och med nä- 

 stan 5-bladiga svepen, Eot- och rotskottbladen äro dubbelt eller tre- 

 dubbelt parbladiga med smala småblad; stjelkbladen enkelt parbladiga 

 med vanligen nästan lansettlika eller äggrundt-lansettlika, hvasst-sågade, 

 vid basen sneda småblad. Fodertänderna äro spetsade. Frukterna (kort) 

 elliptiska. 



Växer i stillastående eller sakta rinnande vatten, såsom vid sjö- 

 och elf-stränder, i åar, bäckar och träsk, i södra och medlersta Sverige 

 och utmed kusten till Lappmarken. F. ö. utbredd genom nästan hela 

 Europa (undant. Portugal, Grekland, Turkiet) och i norra Amerika. 



Blommar i Juli och Aug.; mognar från raedl. Aug. — Före- 

 kommer stundom (Östergötland, Halland, Göteborg) med långa, helt 

 smala och något skärlika småblad (o: S. longifoliura Presl). Denna 

 märkliga var. är (inom Sverige) först anmärkt af Fries och omnämnd 

 i hans Flora Hallandica. 



Örten har en något hartsaktig (biturainös) lukt, skarpt besk smak 

 och är misstänkt, särdeles roten, hvilken stundom dödat boskap, som 

 ätit den. Deremot ser man icke sällan kor förtära örtståndet utan 

 olägenhet. Torr skall den vara alldeles oskadlig. 



Eedan Bauhin kallade (1671) denna växt Sium latifolium, 



b. Berula K. Fruktåsarna låga, sidoåsarna inom kanten; olje- 

 ränderna dolda under dälderna, på fröhinnan. 



2. Mindre Vattenmärkan 



(Sium angustifolium L:) 

 är mindre och spädare än föreg. art, med vanligen endast fots- eller 

 knappt alnshög, slät, trind, mycket pipig, svag, upptill mycket grenig 

 stjelk. Flockarna talrika, knappt 1| tum breda, sitta åt sidorna, mesta- 

 dels på endast omkring tumslånga skaft, motsatta bladen, hvilka äro 

 enkelt-parbladiga. De nedre bladens småblad äro vanligen äggrunda 

 och mera trubbsågade, men de andra allt smalare (nästan lansettlika 

 eller jemnbreda) och (ojemnt) uddsågade. Svepebladen merendels par- 

 klufna. ' Frukterna äro nästan klotrunda. 



