234 



Blommar i Juli och Aug. till ini Sept.; mognar från slut. Aug. 



— Omvexlar glatt och sraåluden. På Gotland, Öland o. a. växer en 

 varietet (eller underart) med blåaaftig, utvändigt svartaktig, rot (o: P. 

 nigra W.). 



Angsanisens rot har, isynnerhet den färska (genom det skarpt 

 hartsartade ämne, som den i ymnighet innehåller), en stark, beskt-aro- 

 matisk smak, så att den sticker eller nästan bränner på tungan då den 

 tuggas. Käknas till slemlösande, magstärkande och uretiska medel 

 (pharra. Radix Pirapinellse). Den kan torkas och, med lakritsrot och 

 isop, nyttjas till thé mot hosta och heshet. "Fröen" äro svagare än 

 roten och brukas numera icke. Örtståndet skall öka mjölken hos kor 

 och gifva god smak åt dricka. 



De gamle botanisterna (Gesner, DoDONseus) kallade växten Saxi- 

 fraga (hircina) minor och Saxifraga parva, hvadan Linnés artnamn. Den 

 är tecknad i Til Landz' Icones (1683). 



2. LuDdanisen 



(Pirapinella magna L.) 

 är mycket större än den vanliga, merendels 1^ aln eller högre (stun- 

 dom nära 3 alnar) och har kantig och bladig stjelk, alla bladens små- 

 blad nästan lika, vanligen smalt- eller lansettlikt-äggrunda, spetsiga, in- 

 skuret-sågade (uddbladen 3-flikiga), glänsande (liksom oljade : L.), de 

 nedres icke sällan 2 tum breda och stundom hjertlika vid basen. Ro- 

 ten är hvitaktig, ofta tjock som en tumme, men blomflockarna äro 

 knappt större än hos den vanliga. Blommorna äro icke sällan blekt 

 rosenröda. Frukterna äro smalt-äggrunda. 



Växer i ängslundar och på bördigare ängar i Skåne, på Öland 

 och Gotland, samt i Småland på ett par ställen (och vid Tullgarn). 



— Utbr. genom nästan hela Europa (undant. det nordligaste och Skott- 

 land, Portugal, Italiens öar, Grekland och Turkiet) till Orienten. 



Blommar bäst i Juli, Aug. — Omvexlar (i Skåne och på Got- 

 land) med pardelade småblad. 



Roten har skarpt kryddartad smak och samma egenskaper och 

 användning som Angsanisens. 



Retzius upptog först Lundanisen som svensk i sina Observatio- 

 nes botan. Fasc. III, 1783, ehuru egentligen varieteten med smalt-par- 

 delade småblad (o: Pimp. dissecta). Hans teckning är enligt odladt 

 exemplar. Wahlberg skildrade stamarten noga i Svensk Botanik. 



19. Cariini L. 



Fodret otydligt. Kronbladen (hvita) omvändt- hjertlika, den invikta 

 udden kort-elliptisk. Fruktåsarua högt-trådlika (ribblika); dälderna med 



