236 



1. Selleri-örten 



(Apium graveolens L.)- 



En tuårig, fotshög eller något högre, glänsande-glatt ört med par- 

 bladiga blad. Stjelken är fårad och vanligen, åtminstone upptill, klynne- 

 grenig, med nästan oskaftade blomflockar vid grenvecken. De nedre 

 bladen äro flerpariga, de öfre enpariga (3-fingrade); småbladen vigglika, 

 inskurna. Blommorna och frukterna ganska små, de sednare nästan 

 klotrunda. 



Växer (sällsynt) vild på eller vid Gotlands och vestra Skånes hafs- 

 stränder (uppg. också för Christianstad). Den odlas dessutom mycket 

 som köksväxt. 



Blommar i Juli och Aug. — Utbr. genom nästan hela Europa 

 (undant. det nordligaste), i Caucasien, Algerien, på Canariöarne; dess- 

 utom anmärkt vid Magelhaens sund, på Falklandsöarna, Cap, Nya Zee- 

 land o. a. Vid Catania på Sicilien samlade förf. den blommande i 

 medl. Maj. 



Hela växten har stark, icke obehaglig, lukt. men lärer i vilda 

 tillståndet vara giftig eller åtminstone skadlig. — De gamle botani- 

 sterna (Camerarius, Bauhin) kallade den Apium palustre (och officina- 

 rum). J. Leche upptäckte den, som svensk, vid Landskrona (L. Flora 

 suec. ed. 1). 



9 i* HeloseiadSuiti K. 



Fodret otydligt. Kronbladen ovalt-äggrunda, hela, nästan raka 

 (hvita). Fruktåsarna köladt-trådlika, närmade; dälderna smala, 1-randiga. 

 — Svepen nästan inga, småsvepen omkring 4-bladiga. 



1. Våtflokan 



(Helosciadium inundatum K. — Sison inundatum L.). 

 En liten späd och slankig, något vattig, ettårig, flytande eller kry- 

 pande ört med parbladiga blad, 2( — 3)-stråliga flockar och korta, 3 — 6- 

 stråliga småflockar. Flytande (i mera rinnande vatten) blir den längre 

 (stundom fotslång), med smalare bladflikar, men är annars och på ut- 

 torkade ställen vanligen endast 2 — 4 tura, så att den blir bland de 

 minsta Umbellater (o: Sium minimum etc. Pluk.). Stjelklederna utveckla 

 icke sällan rotknippen. De nedersta (nedsänkta) bladen äro (nästan 

 tredeladt-) dubbelt-parbladiga och hårsmalt-delade, de andra enkelt par- 

 bladiga med vigglika och 3-klufna småblad. Flockarna äro motsatta 

 bladen och nästan kortare än de; deras småstrålav kortare än de ellip- 

 tiska frukterna. 



