242 



Växer på bördigare åkrar, i vanskötta trädgårdar, vid vägar och 

 bostäder, helst på gödd men torr mark. — F. ö. utbr. genom hela 

 Europa (utom det allra nordligaste), i Caucasien, Algerien, på Canari- 

 öarne; i Mindre Asien, Siberien samt (inkoml.) i norra Amerika och Chile. 



Blommar hela Juli; mognar mest vid slut, Aug. och börj. Sept. 



Odörten har i hela sitt utseende, genom sin matta grönska och 

 sin fläckiga stjelk, något misstänkt. Roten, som liknar persiljans, sma- 

 kar först aromatiskt-sötaktig, sedan skarp, och är, särdeles vårtiden (då 

 den ymnigast hyser mjölksaft), giftig. Örtståndet har, färskt, en obe- 

 haglig (äcklig) lukt, som märkes teraligen långt, liknande dels katturin 

 dels spanska flugor, och kan orsaka svindel. Det innehåller (liksom 

 frukten) en egen alkaloid, på hvilken växtens skadliga egenskaper bero, 

 och hvilka egenskaper (troligen starkare i södern än hos oss) redan de 

 gamle grekerna kände, såsom vi lära af Socrates' dödssätt (Odörten 

 var nemligen de gamles Cicuta). Men i mindre mängd (såsom extrakt 

 eller dekokt) använd utvertes eller i passande dosis invertes, är örten 

 utmärkt verksam i lyrafatiska kärlens sjukdomar, hvadan den ock finnes 

 på apoteken (o: Herba Conii pharm.). Torr är den temligen overk- 

 sam, färsk skall den deremot kunna döda bl. a. svin och gäss, men 

 "skadar ej starar och gör getter feta". Enligt Eetzii Flora ceconomica 

 skall dock Odörten icke alls vara giftig hos oss. 



Pä Linnés tid var Odörtens utbredning inom Sverige antingen 

 mera inskränkt eller mindre känd; han nämner endast ökåne och Up- 

 land såsom växtrakter. — De gamle botanisterna (DoDONceus, Bauhi- 

 Nus) kallade, liksom Plinius, växten Cicuta, Cicuta major. Frukterna 

 likna temligen koriander, hvadan Eoth kallade örten Coriandrum ma- 

 culatum. 



10. CAUCALINE^. 

 Frukten kort, med (taggiga) biåsar. 



»8. Torilis (Ad.). G. 



Fodrets bräm tydligt (och varaktigt). Kronbladen omvändt-hjert- 

 lika, med kort udd, hos kantblommorna de yttre något strållika. Fruk- 

 tens åsar trådlika, mycket svaga, svagt borstiga; biåsarna breda och 

 låga, mycket borsttaggiga, hvadan frukten synes helt och hållet taggig; 

 oljeränder ensamma, under biåsarna. — Svepen alla mångbladiga. 



1. Rödflokan 



(Torilis Anthriscus G. — Tordylium Anthriscus L.). 

 En tu- eller ettårig, 1| — 2 fots eller högre, genom små tilltryckta 

 (på stjelkeu nedåt, på bladen uppåt vända), borstlika hår sträf och nå- 



