244 



Fodret otydligt. Kronbladen omvändt-äggrunda, m. e. ra. urnupna 

 (hvita). Frukten sprötad, åsarna synliga endast på sprötet; oljeränder 

 inga. — Inga storsvepen; 2 — 5-bladiga småsvepen. 



a. Cerefolium Hall. Frukten sraalt-lansettlikt-kägellik, glatt. 



1. Hundkäxen 



(Anthriscus silvestris Hfn. — Chaerophyllum silvestre L.) 



är mångårig, 1 — 2 alnar hög (eller högre), och har mångkantigt-strim- 

 mig, något svälldt ledad, nedtill småhårig stjälk med långa grenar, och 

 dubbelt — tredubbelt-parbladiga blad med äggrundt-lansettlika, spetsade, 

 parskurna eller inskuret-sågade småblad, hvilka äro något glänsande och 

 under småhåriga. Svepena äro vanligen 5-bladiga, deras blad spetsade, 

 hårbräddade. Flockarna 8 — 16-stråliga; deras kantblommor större; små- 

 strålarne korta. Frukterna äro glänsande-svartbruna med kort spröt (o: 

 Hels. Hundkummin). Eoten är hvitgul, till utseende och lukt något 

 lik en palsternacka. 



Växer på ängar och åkerrenar, i skuggiga trädgårdar (allmänt 

 ogräs), lundar och skogsmark, vid berg och gärdesgårdar ("antyder god 

 och bördig »jordmon der den växer"). — Utbr. genom hela Europa 

 (undant. södra Italien samt Italiens och Greklands öar); i Algerien, 

 Abyssinien; i Caucasien, Siberien. 



Blommar vanligen hela sommaren (från slut. Maj, börj. Juni) ända 

 till in på hösten, ehuru den på torra ställen kan vara borttorkad mot 

 slut. Juli; mognar från medl. Juli. 



Mot den egentliga vårens slut se vi på ängarna, i stor mängd. 

 Hundkäxens hvita, lätta blomflockar, hvilka, spridande en honingslukt, 

 utslå redan innan de dem omgifvande gräsen i allmänhet hunnit öppna 

 sina blomskal. Hundkäxen bör räkn-as bland våra vanligaste örter. An 

 hvitna ängarna af dess talrika blommor, än samlar de a sig till några 

 stånd under något träd eller i en lund, der icke siillan dess hvita 

 blommor bryta sig emot Skogslysets rosenröda, liksom på ängen mot 

 Hafrerotens gula. Under regnväder eller stark dagg slokar den blom- 

 flockarna. De mycket, liksom i många småblad, delade, vackert gröna 

 bladen gifva hela växten i rikt mått det lätta utseende, som vanligen 

 tillhör Umbellaterna. 



Hela örten kan användas att sätta gul färg på ylle, som förut 

 betats i alunvatten, eller på linne, som behandlats med lut; härtill be- 

 gagnas dock helst blomflockarna, hvilka böra plockas innan blommorna 

 utslagit; bladen färga vackert grönt. Med dekokt på växten, med kalk. 



