264 



"stirps rarissima". Den är eu särdeles utmärkt art, som står temligen 

 enstaka, utan närmare slägtskap med uågon annau, och liknar nästan 

 mera en Coptis, hvadan Coptidium Beurl. 



* E. hyperboreus Rottb. är liten och ki-jpande, mycket småblommig; blom- 

 luorna äro endast 5-ståuiirade med icke sällan endast 3 eller 4 kronblad (stundom endast 

 med 2, och blott 3 ståndare) eller 2 krön- och 3 foderblad; bladen mycket bredt och 

 kort vigglika, stundom nästan njurlika, 3 — 5-flikiga, Den växer på m. e. m. väia och 

 dyiga ställen i fjelltrakter, särdeles kring de vidsträckta skogskärren i Torne-Lappmark, 

 — Wahle.nberg (svensk uppt ), Flora lappon. — Li.ndislo , anmärkn. till artens karak- 

 teristik i Pliyc. Sälls!;. Ti.lskr T. 



e. Ett- eller tuåriga, gulblommiga arter. Frukterna taggiga, 

 knottriga eller rynkiga på sidorna. 



13. Äkermöjan 



(Ranuncnliis arv(;nsis L ) 

 är ettårig, vanligen omkring fotshögi grenig och m ängblom mig, glest 

 hårig eller nästan glatt, och har 3-fingrade blad med till större delen 

 smalt 2 — ä-delade småblad och blekgula, små (omkring 4 linier breda), 

 bladen motsatta blommor, hvilkas krona knappt är större än det håriga 

 fodret. Frukterna deremot äro stora, långt sprötade och taggiga; kant- 

 taggarne större än de andra. 



Växer på åkrar bland säden, på Gotland (allra.) och Öland, i 

 Skåne, Halland och Blekinge; f. ö. endast på spridda ställen upp till 

 medlersta Sverige (såsom vid Calmar, Stockholm, Upsala). — F. ö. ut- 

 bredd genom hela Europa undant. det nordligaste; i Algerien, Mindre 

 Asien, Caucasien, Siberien. 



Blommar i Juni och Juli; mognar tidigt. 



Äkermöjan kan stundom bli ett temligen besvärligt ogräs, så myc- 

 ket mindre välkommet som densamma icke lärer vara många bland 

 sina saraslägtingar underlägsen i skärpa. 



Bauhin kallade (1650) växten Ranunculus arvensis echinatus. 



Äkermöjan upptages redan bland Fuiréns skånska och blekingska 

 växter (o: E. echinatus). Linné fann den sedan på Gotland (kort beskr. 

 i Ölands-resan, sid. 104), E. Rosen i Skåne. 



14. Fnktmöjao 



(Raniini-nliifj Philoncttis Khrli.) 

 är tuårig, vanligen (åtminstone blommande) omkring qvartershög, längt- 

 och slakt-grenig eller mångstjelkig och raångblommig, merendels hårig 

 (o: B. hirsutus Curt.). Bladen (särdeles de nedre) äro 3-tingrade med 

 inskurna småblad, det medlersta längre och 3-klufvet. Fodret är ned- 

 vikt. Frukterna äro knottriga invid kanten. 



