267 



* B. Rionii Nym. (Ranunculua Rionii Lägg.) växer (inom Sverige) endast på 

 Gotland. 



3. Bfatrachium trichophjllum Ghaix 

 har trubbkantig stjelk, nedsäukta, härlikt mångdelade, skaftade, mjuka 

 blad och långa ståndare. 



Växer i sjöar och vattendrag, kärr, diken och dammar. Utbr. 

 genom nästan hela Europa, vestra och norra Asien, samt i norra Afrika 

 och Amerika. Blommar Juni — Aug. Omvexlar till storleken; på ut- 

 torkade ställen blir den liten och krypande, med köttiga blad. 



* B. confervoides Fr., som är nära 5 tum lång, ganska mjuk och fin (stjelken 

 smal som simpelkort), mfd små (2 linier långa), smala kronblad, växer i Lappland och 

 nordliga Sverige. Frukterna rundade eller något sneda, obetydligt rynkiga (glatta), med 

 nästan punktlikt märke. (Enl. ex. i Fr. herb. norm.). Fr. i Botan. Notiser 1845. 



4. Batrachium heterophylUim Fr. 



har trubbkantig stjelk med vanligen två slags blad, nemligen dels fly- 

 tande, nästan njurlika, 3 — 5-flikiga och långskaftade (de öfre, hvilka 

 stundom saknas), dels nedsänkta, hårlikt-mångdelade och mycket kort 

 skaftade (de nedre); blommorna merendels större än hos de andra ar- 

 terna. 



Växer i sjöar, kärr och saktare vattendrag, diken, dammar o. d. 

 (allm.). Blommar Juli — Aug. Omvexlar till storlek (stjelklängd) i 

 raon af vattnets djup m. ni. I Lappland, säger Linnk, växer den ofta 

 på 10 alnars djup, kommer icke upp innan niedl. Juni, men har lik- 

 väl innan slut. Juli utväxt till denna längd, utvecklat simblad, blom- 

 mat och mognat, så att den i början pä Aug. redan släppt sina frön. — 

 Utbr. genom hela Europa, samt i Asien och Afrika (Amerika enligt 

 ToRREY och Grav knappast). Förf samlade den på Malta (i klipp- 

 gropar), mogen redan d. 10 Febr. 



* B. peltatum Fr. växer i djopare vatten, mindre allmän än föregående. 



* B. confusam Schz sälls. (aödra och medlersta Sverige). Blommorna små. 

 Frukterna omkring 10. Spensligare än den egentliga B. heterophyllum. (Enl. ex i Fr. 

 herb. norm). 



Förestående arter upptog Linné såsom en enda art (o: Rauuncu- 

 lus aquatilis). Men då man sedermera närmare iakttagit dessa mång- 

 gestaltade växter, har det visat sig att hans art innefattar flera. Hos 

 oss har Fries först underkastat dem en grundligare granskning (se 

 hans Novit. Mantissa III o. a.). 



Vattenväxterna äro nästan alltid sällskapliga, och Vatteamöjorna 

 äro det i hög grad. De allmännare arterna äro i lugnare vatten icke 

 sällan så ymniga, att de nästan täcka dem och under blomningen bilda 



