281 



sitta, 2 — 5 tillhopa, i vippvisa, glesa klasar. Bladen äro dubbelt par- 

 bladiga, med vigglika, 3-flikiga eller lansettlikt-vigglika och hela små- 

 blad; kalkbladen gulhvita. 



Växer på magrare (saiikare) ängar, betesmarker och åkerkanter, 

 mindre allmän (i Lappland nästan icke alls). — F. ö. i Norge, Fin- 

 land, Danmark, norra Tyskland (sälls.), Frankrike, Lorabardiet, Steyer- 

 mark, Tyrolen, södra och medlersta Ryssland. 



Blommar i Juli. — Omvexlar stundom med bredare, nästan om- 

 vändt-äggrunda småblad; stundom (på Oland och Gotland) med sma- 

 lare, till en del jemnsmala och helbräddade (endast rotbladens småblad, 

 enligt ex. i Fr. herb. norm., bredare, nästan aflånga, de medlersta vigg- 

 lika och vanligen treklufna) : Th. tenuifoliura Sw. 



Linné uppställde och beskref först denna utmärkta art i andra 

 upplagan af Flora suecica. Han upptäckte den i Småland "ad limites 

 agrorum et in uliginosis cum Myrica". 



LsesTADius beskrifver i Botan. Notiser för 1858 åtskilliga denna 

 arts, isynnerhet högnordiska, varieteter, bland hvilka han också räknar 

 Th. kemense och Th. rariflorura Fr. 



* T. angustifolium Jacq. liknar till de nedre bladen något nästföregående art, 

 men blommorna äro flockvisa, uppräta. Växer endast på Oland, i Föra socken, der 

 Fries upptäckte den 1818 (1824). 



4. Mindre Ängsrutan 



(Thalictrum minus L.) 



är till nästan alla delar något mindre och merendels lägre än de före- 

 gående arterna (omkring fotshög), och har 3 — 4-dubbelt parbladiga blad 

 med korta och breda (rundadt vigglika), 3 — 5-klufna (m. e. ra. bredt 

 vigglikt-rutlika, trubbigt inskurna), starkt ådriga, blågröna småblad, och 

 gråröda, nästan hängande blommor i rikblomraig, mycket grenig, utbredd 

 vippa. Den utgör egentligen två (om icke tre) särskilda nutida arter, 

 nemligen 



Thalictrum minus L. (Species), som växer på vestra kustens 

 strandängar ("Th. minus. Lilla småbladet Engieruta" Brora.) och har 

 refflad, vanligen lägre stjelk, mycket utstående vippgrenar, nästan lan- 

 settlika (snedt-ovala) smånötter, och 



Thalictrum Kochii Fr. (T. minus L. gotl.-res.), som väsJfer 

 nästan endast på Gotlands torra ängar och ängsbackar, och har slätare, 

 vanligen omkring alnshög stjelk, mindre utstående vippgrenar, äggrunda 

 smånötter. "Th. minus (Bauh.) växer öfver hela Gotland i ängarne — 

 varierar med blåaktiga och ljusa blommor," L. (Vet. Ak. handl. 1741). 



