295 



med en viss leda (Dybeck). I Skåne lärer växten kallas Sön n er- 

 dö n nes, hvars härledning är obekant. 



3. Crlaiiciuni Sep. 



Märket stort, under blomningen tjockt-2-läppigt, slutligen 3-(4-) 

 spetsadt-knopplikt (mösslikt). Fröhuset skidlikt, jemnsraalt (mycket långt), 

 2-ruraraigt, med svampig, gropig mellanvägg. Fröen utan bihang. 



1. Strandvallmon 



(Glaucium luteum 8cp. — Chelidonium Glauciiim L.). 



En tuårig, alns- eller fotshög, blå- eller gråaktig ört med något 

 tjocka, bugtflikiga eller pardelade, särdeles yngre hvitaktigt-borsthåriga 

 blad, stora (omkr. 2| tum breda) gula blommor och ända till qvarters- 

 långa (stundom nära dubbelt längre) fröhus. Den har något vattig, i 

 roten gul, saft. 



Växer på Bohusläns hafsstränder (sälls.). — Utbr. Europa utom 

 det nordligaste och Holland, Belgien; Mindre Asien, Algerien, Canari- 

 öarne. 



Blommar i Juli och Aug. — Vid Catania på Sicilien samlade 

 förf. den temligen mogen i medl. Maj. 



Färska örten pressad eller, om vintern, dess extrakt har använts 

 mot veneriska åkommor. Då den krossas eller stötes märker man en 

 tydlig opii-lukt. 



SwARTZ upptäckte (1782) denna växt, som svensk, i Bohuslän, 

 men han antecknade icke stället närmare. Stud. Linderot fann den se- 

 dan (1824) i Qville socken. 



XXXVII. FDMARIÄCE^. 



Kronbladen 4, det uppåt vända sporradt, de båda sidobladen sam- 

 manklibbade med gpetsarne. Ståndarne tvåbrödrade, såsom det tyckes, 6 

 med 1-rummiga sidokuappar (o: 4 ståndare, 2 tudelade); den ena sträng- 

 knippan har ett smalt, i kronsporren inneslutet, bihang. 



1. Corydalis P. 



Fodret (vanligen) intet eller mycket otydligt. Nedre kronbladets 

 bas bred och pucklig. Stiftet varaktigt. Frukten 3kidIikt-2-skaligt, 

 mångfröigt fröhus. Fröen (glänsande-svarta) med karalikt bihang (ärr- 



