296 



knöl). — Mångåriga, späda, glatta örter (lundväxter) med nästan löklik 

 rotknöl (o: si. Bulbocapnos Brnh.), dubbelt-3-fingrade, tunna blad, täta 

 eller temligen täta blomklasar och stora, örtartade blomskärmar. 



1. Hålrotsörten 



(Corydalis tuberosa DC. — Fumaria bulbosa y L. fl. suec.) 

 blir icke sällan fotshög eller större, är blekt och blåaktigt grön, och 

 har tumsbred, nästan delad, inuti gulaktig, hålig rotknöl (o: C. cava 

 Schw. Koert.), enkel (och fjällös) stjelk, spetsiga, vanligen hela blom- 

 skärmar och nära tumslånga, kroksporriga, hvita eller röda blommor. 



Växer på buskiga ängar och i skogslundar i Skåne (allm.), Hal- 

 land och på Öland; dessutom i Småland (Eds socken) och vid Om- 

 berg. — F. ö. utbr. genom Europa undant. Norge, Lappland, Finland, 

 norra Ryssland, Turkiet, Grekland, Italiens öar. — Blommar i April, Maj. 



Hos LoBELius (1576) och DoDONaeus (1616) heter Hålrotsörten 

 (egentligen dess rotknöl) Radix cava, TABERNaeMONTANUS (1625) kallade 

 den Fumaria bulbosa. Dess rotknöl nyttjades fordom i medicinen och 

 fanns på apoteken under namnet Aristolochite fabaceae radix. Den är 

 mycket besk, något aromatisk, lindrigt sammandragande och skarp. Den 

 begagnades dels såsom extrakt, mot mask, dels såsom pulver till att 

 rena sår och mot benröta. — Leche anmärkte växten först i Skåne, 

 Fogelsång och Blentarp Lillevang (Primitise); Fries upptager den redan 

 i första upplagan af sina Novitier och omtalar att Retzius sagt sig 

 ha tagit densamma många gånger i Skåne. 



2. Jordröksörten 



(Corydalis bulbosa DC. — Fumaria bulbosa a L. fl. suec.) 

 har omkring nötstor, inuti tät och hvit, nästan löklik rotknöl, 1-fjällig 

 stjelk (vanligen med en gren ur fjällvecket), vigglika, vanligen smalt- 

 inskurna blomskärmar, och omkring ^ tum långa, mera raksporriga, 

 rödvioletta blommor, hos hvilka de inre kronbladens rygg är smalt kan- 

 tad. Den utgör egentligen tre olika arter, hvilka alla växa i lundar 

 eller på buskiga backar, blomma mot slut. April till slut. Maj, då de 

 mogna, och borttorka sedan ända till rotknölen. 'j> 



* Corydalis solida Sm. (C. digitala Pers.) har mångblommig och temligen 

 lång, rak klase, kröktare kronsporre och nedtill knäkrökt stift. Roslagen ; Upsala (Funbo) 

 och Stockholm (förv.); Blek. {vid Ronneby); Skåne (sälls. i nordöstra delen och troligen 

 förv. : Aresch. F. 5. i nästan hela Europa; i Algerien, Mindre Asien, Caucasien, Si- 

 berien. Genom det knäkrökta stiftet är denna art lätt skiljd från de båda nästa, hvilka 

 komma hvarandra temligen nära. 



* Corydalis läxa Fr. har tät, lutande klase med stora blomskärmar, rakare 

 kronsporre, knälöst, nästan rakt stift och lansettlika, långt och svagt skaftade fröhus. 



