300 



Blommar från medl. eller slut. Juni till börj. Sept.; mognar mest 

 i Aug. — Utbr. genom hela Europa. Vid Catania på Sicilien samlade 

 förf. den med mogna skidor i medl. Maj. 



Örten är skarp, roten som rättika, hvadan namnet. — MoRisoN 

 kallade växten Raphanistrura (siliqua articulata m, m.), hvadan artnamnet. 

 Fröen troddes fordora orsaka "dragsjuka", raphania (Linn. diss.), hvadan 

 benämningen Kramp frö; de äro likväl oskadliga, hvarför Moench 

 kallade växten Raphanistrum innocuum. — Akerrättikan lärer växa 

 ymnigast under våta somrar, och nämnde sjukdora då också helst in- 

 ställa sig, sedan man ätit af den nya säden. Härigenom kom man till 

 det antagande, att växtens i säden rikligen inblandade frön vore den 

 egentliga orsaken till dragsjukan, icke betänkande att den under våta 

 år alltid sämre säden och den då på densamma ymniga svampen Mjöl- 

 dryga kunde vara de närmaste orsakerna. Emellertid anser Wahlen- 

 BERG icke otroligt att Akerrättikans frön, såsom ganska skarpa, kunna 

 äga någon del häruti, isynnerhet vid en sådan brödbakning ("kokstek- 

 ning") som brukas t. ex. i Skåne, hvilken kanske utvecklar det skarpa 

 ämnet, "så att det vid varma limpornas uppskärning kan aldraraest 

 verka". 



Färska örten kan, ännu späd, nyttjas såsom sallat eller till grön- 

 kål. Hästen skall gerna äta den men kon vanligen icke, hvaremot 

 densamma, torkad till vinterfoder, lärer bli begärlig och enligt några 

 t. o. m. gifva mycket och godt smör. Fröen, hvilka lemna en ymnig, 

 bitter, fet olja, som till bränning är nästan lika god som Rofolja, lä- 

 rer i Holstein blandas bland hafra till ett särdeles kraftigt foder. Emel- 

 lertid blir växten ett svårt ogräs på åkrar, i södra Sverige i allmänhet 

 mycket svårare än Åkersenapen uppåt landet. 



* R. maritimus Sm. växer i Halland vid Varberg enligt Fr. 



^. Craiube L. 



Foderbladen utstående. Kronbladen hela (naggade). Körtlarna 

 (hos vår art) 2 stora, nästan klotrunda, under de pariga ståndarne, 

 hvilkas strängar upptill äro inåt 1 — 2-tandade (liksom tvåspetsade). 

 Skidan tvåledad, den nedre leden liten (smal) och tom, den andra stor, 

 nästan klotrund, 1-fröig. Fröet klotrundt, hängande på lång sträng 

 från ledens bas; hjertbladen dubbelvikta om rotämnet. 



1. Strandkålen 



(CramLe maritima L.). 

 En mångårig, storväxt (icke sällan alnshög eller högre) och stor- 

 bladig, blåaktig, glatt, grenig eller stjelkig ört. Roten är tjock, långt- 



