301 



tapplik, stundom delad. Stjelkarne äro nedtill fingertjocka. Bladen 

 något rundade, bugtskurna och oregelbundet vågigt-tandade, tjocka 

 (köttiga), breda (stundom 8 — 10 tum), nästan lika kålblad. Blommorna 

 talrika. Kronbladen äro nästan snöhvita, omvändt-äggrunda, med klo, 

 3 — 4 linier långa. Skidorna något köttiga, släta, 3 — 4 linier breda 

 (egentl. den större, lossnande leden). Fröen äro nästan ärtlika, svarta, 

 kanske de största i hela ordningen. 



Växer på vestra kustens öar och stränder (särdeles bland uppka- 

 stad tång). — F. ö. på södra Norges, Danmarks, norra Tysklands, 

 Brittaniens, vestra Frankrikes och södra Kysslands kuster. — Blommar 

 i (Juni,) Juli. 



Strandkålen kan användas till mat, men bör kokas väl. I Eng- 

 land brukas de späda bladen och de unga, ännu helt hvita, skotten 

 såsom grönkål. Der odlar man också växten för att begagna dess 

 späda, tidiga skott nästan som sparris (också som en slags blomkål). 

 — Om kor äta örten i större mängd lärer mjölken erhålla löksmak. 



LiNNK anmärker om Strandkålen att "växten är helt och hållet 

 dold under Matkålens (Brassicse) mask" ehuru väsentligen intill fröred- 

 ningen) mycket olika denna. Också benämnde de gamle botanisterna 

 densamma, för det kållika utseendet, Brassica, såsom B. marina silve- 

 stris m. m. (Lobelius), B. maritima monosperraos (Bauhin). Först 

 TouRNEFORT (1719) kallade den Crambe maritima (foliis brassicae). Hos 

 oss anmärkte först Kalm växten på Bohuslänska öarnas sandiga stränder 

 (1742;. Linné fann den under sin Vestgöta-resa, "nog ymnig på södra 

 sidan om Marstrand" och berättar hurusom några soldater, som ätit 

 densamma, deraf blifvit "fjolliga". Det synes således som om endast 

 den späda växten vore tjenlig till mat. 



3. Cahile Sep. 

 Foderbladen nästan uppräta, två nederst puckliga. Kronbladen 

 hela. Skidan tvåledad, den nedre leden nästan bägarlik och varaktig, 

 den andra (hos vår art) tvåeggadt-4-kantig, nästan spjutlik, dubbelt 

 längre och lossnande; båda lederna 1-fröiga. Fröet i den nedre leden 

 hängande med kantliggande rotämne, i den andra upprätt med nästan 

 ryggliggande rotämne; hjertbladen plana. 



1. fflarfiolen (Fr.) 



(Cakile maritima Sep. — Bunias Gakile L,). 

 En ettårig, vanligen omkring 8 — 10 tums, vridet-grenig, temligen 

 vattig och något blågrÖQ ört med icke sällan nedtryckt stjelk, som 

 slutligen blir hård och nedtill nästan träig. Bladen äro köttiga, glatta, 



