302 



merendels (bugti^t) parskurna och tandade, men omvexla hela, endast 

 tandade (sådane äro vanligen de öfre). Kronbladen äro mest blekt- 

 rosenröda eller blekvioletta {blåröda), stundom hvita. Skidorna äro nära 

 1 tura långa och 3 linier breda. 



Växer på hafsstränder, särdeles vestra kustens, helst bland upp- 

 kastad tång; på östra kusten endast i Skåne, Blekinge, vid Calmar, på 

 Oland, Gotland och Alön under Utön (Södermani.). F. ö. på Europas 

 alla kuster och i norra Amerika. — Blommar under Juli och Aug.; 

 mognar i Aug., Sept. — Vid Messina på Sicilien samlade förf. den 

 blommande i Maj. 



Orten är skarp och salt, retar magen och njurarna, samt kunde 

 kanske användas såsom skörbjuggs-raedel. Grön och späd utgör den 

 ett ganska saftigt foder. Skidorna hafva en tydlig rättiksmak. — 

 På flygsand torde Marfiolen icke vara utan nytta. 



LoBELius kallade (1576) denna växt Cakile (scorpionis), hvadan 

 Linnés artnamn och slägtnamnet. Linné anmärkte den först på Got- 

 land (vid Visby); den växer, säger han (Vet. Ak. handl. 1741), vid 

 hafsstranden på Gotland, men sällan. 



2. siLiauos^: 



( L å n c; s k i d a (1 e ). 



Skidan lång och smal (vanligen åtm. tre gånger längre än bred). 



A) Hjertbladen dubbelvikta om rotämnet. Skidan sprötad (Bras- 

 siceae). 



■I, Bras^^iea L. 



(Kål-slägtet). 

 Foderbladen uppräta eller utstående. Kronbladen hela (gula). 

 Körtlarna 4, vårtlika, 2 under de ensamma och 2 inom de parvisa 

 ståndarne. Skidan nästan trind och slät; skalen 1-nerviga och ådriga 

 (egentligen 3-nerviga med åderlika sidonerver). Fröen klotrunda. — 

 Två- eller ettåriga, blåaktigt gröna örter. Örtståndets smak mild. 



1. Åkerkålen 



(Brassica cainpestris L.) 

 blir icke sällan 2 — 3 fot hög, men är teraligen spenslig och vanligen 

 endast 1-årig (med smal rot). De nedre bladen äro något lyrtandade, 

 glest borsthåriga, de andra glatta, spetsadt-äggrunda med hjertlikt om- 

 slutande bas. Skidorna äro penntjocka, nätlikt-ådriga (utspärrade). 



