304 



gotländska dock ganska goda, såsom "elegantissiraus poéta noater. M. 

 Thomas Kingo" har i sin nya beskrifning öfver Gotland: 



"Jeg dine rovor ey, den skjorbugs drivegrode, 

 Maa glemme, thi de er saa store, salt och sade, 

 Som ellers ingensteds; det er et spetseri, 

 Den bonden paa ain mad kand hver dag hafva fri". 



Vidare omtalas deras nytta i skörbjugg, med åtskilliga historiska o. a. 

 anmärkningar om rovor i allmänhet. 



5. Sinapis L. 



Foderbladen mycket utstående. Kronbladen hela (gula). Kört- 

 larne 4, nästan vårt- och ringlika. Skidan trind (och något knölig) 

 eller kantig; skalen 3 — 5-nerviga (alla nerverna raka). Fröen klotrunda. 

 — Ettåriga, rent gröna örter med m. e. m. skarp smak. 



a) Skidorna trinda, knöliga. 



1. Åkersenapen 



(Sinapis arvensis L.) 



blir vanligen fots- eller alnshög och temligen grenig (på bördig mark 

 ändå större och mycket grenig), och har, isynnerhet nedtill, borsthårig 

 stjelk och äggrunda eller smalare, under kort-borsthåriga, såg- eller 

 bugttandade blad, de nedre vid basen örade eller nästan lyrlika. Ski- 

 dorna äro tumslänga eller längre och deras spröt är omkring dubbelt 

 eller tredubbelt kortare än skalen, syllikt, nästan tvåeggadt fyrkantigt. 

 Fröen svarta eller svartbruna. 



Växer, såsom allmänt ogräs, på åkrar (särdeles bland vårsäd) och 

 annan odlad mark. — Utbr. genom hela Europa; i Caucasien; natura- 

 liserad på Canariöarne, i norra Amerika (stat. New-York, Canada). 



Blommar nästan hela sommaren; mognar i Juli och Aug. — 

 Omvexlar med (vanligast) glatta och (sälls.) håriga skidor; den sednare 

 varieteten har merendels bladen mera inskurna, men båda växa icke 

 sällan (åtm. vid Stockholm) blandade om hvarandra. Stundom blir 

 hela örten nästan glatt. 



Åkersenapen är ett allmänt bekant och icke sällan ganska besvär- 

 ligt ogräs; der den är rätt ymnig, kan man få se hela åkersträckor 

 lysa gula genom dess blommor (o: Upl. Gulört). Någon egentlig an- 

 vändbarhet känner man knappt hos densamma, utom att den kan ko- 

 kas till eller bland kål, såsom i Skåne o. a. stundom lärer ske. Med 

 hänsyn härtill har växten erhållit benämningarna Åkerkål (Öland), 

 Pr estkål (Bohusl.), Svinkål (Vesterg.). Färsk ätes den af husdju- 



