307 



gropiga. — Ett- (eller två-)åriga örter med parbladiga eller pardelade 

 blad och små blommor. 



a) Gulblomraiga arter. 



1. Vägsenapen 



(Sisymbriuni offirinale Sep. — Erysimum officinale L.) 

 är omkring alnshög, utspärradt-grenig, hårig (särdeles upptill), och har 

 de nedre bladen nästan spjutlikt-pardelade, de andra nästan helt-spjut- 

 lika, kronbladen längre än fodret, citrongula, skidorna sylspetsade, tryckta 

 till stjelken, korta (omkring i tum), på korta och tjocka skaft. 



Växer vid vägar, gator och byggnader, på torr och hård mark, 

 grusställen o. d., i södra och medlersta Sverige (allra.). — Utbr. hela 

 Europa undant. det nordligaste; Caucasien, Mindre Asien, Barbariet, 

 på Canariöarne och Madeira; naturaliserad i norra Amerika (Canada, 

 Eörenta Staterna). 



Blommar från slut. Juni till Aug.; mognar kring slut. Ang. 



Vägsenapen kläder visserligen, såsom namnet antyder, talrikt väg- 

 kanter o. d., men den är stel och sparrig, med matt grönska, och saknar 

 allt egentligt behag; man märker knappt dess små gula blommor. Dess 

 örtstånd, som ätes endast af får och getter, har något skarp smak, lik- 

 nande både krasse och senap, hvadan de späda bladen kunna nyttjas i 

 sallat. Krossade örtståndet åstadkommer rodnad på huden. Det var 

 fordora officinelt (o: Erysimi herba). Fröen äro särdeles skarpa, med 

 egenskaper liknande senapens (hvadan namnet). Växten har brukats 

 mot hosta, trångbröstighet, heshet, m. m.; likaledes mot skörbjugg. 

 RoNDELET botade dermed heshet uppkommen genom röstens ansträng 

 ning (L.). — Kallas Du f k ål i Vestergötland (Lilj.). — Hos Bauhinus 

 (1671) heter växten Erysimum vulgäre. 



* Sisymbrium Irio L. och Sisymbrium Loeselii L., båda med jemnsmala, 

 långa skidor och till en del nästan spjutlikt-pardelade blad, äro inkoiulingar och växa 

 (sälls. och mycket spridt) på odlade ställen, ballastplatser o. d. i södra och medlersta 

 Sverige. 



2. Stillfröet 



(Sisymbrium Sophia L.) 



är merendels 2 — 3 fot högt, korthårigt eller nästan glatt och har dub- 

 belt och smalt parbladiga blad, små gröngula blommor med (rel.) långa 

 ståndare och ganska små spadlika kronblad, och nära tumslånga, nästan 

 trådsmalt-jemnbreda skidor på smala skaft. 



