310 



Örteu luktar (särdeles om bladen gnuggas) och smakar hvitlök, 

 någonting sällsynt hos en Korsblomma (o: H vitlöksört). Den något 

 skarpa och beska smaken bortgår till en del, liksom lukten, vid torkning. 

 Då kor äta växten får mjölken löksmak. Den är uretisk och har an- 

 vänts mot andtäppa, så att den fordom var officinell (o: Alliariae herba). 

 Fröen uppväcka nysning. 



Eedan de gamle botanisterna, t. ex. Fuchsius (1542), Lobelius 

 (1581), kallade denna växt Alliaria (se. herba), hvilken benämning Linné 

 bibehöll såsom artnamn. Den är tecknad i Til-Landz' Icones (1683). 



i®. EB'y@äaiiaHiBi L. 

 (Gyllen Fr.). 



Foderbladen uppräta. Kronbladen hela eller intryckta (gula). 

 Körtlarne 4 eller 2, nemligen 2 nästan månlika vid de ensamma stån- 

 darne och två vårtlika eller inga vid de pariga. Skidan 4-kantig (ska- 

 len kölade, 1-nerviga). Fröen släta. — Bladen nästan lansettlika, smått- 

 stjernhåriga. 



1. Backgyllen 



(Erysimum liieracifoliuni L.) 



är tu- (eller tre-)årig, grågrön (tätt hårig), och har rak och stadig, 

 vanligen endast upptill grenig, icke sällan 3 — 4 fot hög stjelk, glest 

 och grundt sågade blad och 2 tura långa skidor, vanligen 5 — 6 gånger 

 längre än skaftet. 



Växer på berg, klippor, backar och andra torra och magra, helst 

 grusiga ställen, isynnerhet i skär- och fjelltrakter, mest i östra, medler- 

 sta och norra Sverige (o: E. alpinum Fr., Cheiranth. alpinus Sm. Whlnb.). 

 I det södra och vestra bildar den en underart med kortare (och till- 

 tryckta) skidor (o: E. strictum K.). 



Blommar i (Maj,) Juni och Juli; mognar i Aug. — Utbr. ge- 

 nom Europa undant. det allra nordligaste och Brittanien, Portugal, nä- 

 stan hela Spanien, Italien och Grekland. 



Linné uppställde denna art först i andra upplagan af sin Flora 

 suecica, der han upptager den såsom växande endast vid Bohus fäst- 

 ning (dock hade redan Fuirén anmärkt växten på Spjutsö i Blekinge). 

 Retzius beskref den i sina Observationes II; Lindblom särdeles nog- 

 grant i Phys. Sällsk. Tidskr. I (Ch. alpinus Whlnb.). Förut hade Hart- 

 man (Vet. Ak. handl. 1818) meddelat närmare diagnos å och anmärk- 

 ningar om densamma. 



