311 

 2. Åkergyllen 



(Erysimum cheiranthoides L.) 



är vanligen ettårig, nästan rent grön (glest och svagt hårig), och har 

 merendels fots- eller alnshög, teraligen grenig och bladig stjelk, hel- 

 bräddade eller glest tandade blad och omkring tumslånga (mestadels 

 utspärrade) skidor, endast dubbelt längre än skaftet; märket litet. 



Växer på åkrar och gärden, i trädgårdar, vid vägar och gator 

 (allm.). På skördade åkrar om hösten, är den icke sällan liten, med 

 helt smala blad. — Utbr, Europa (undaut. Portugal, nästan hela Ita- 

 lien, Grekland, Turkiet), norra Amerika (Förenta Staterna och Canada 

 vesterut till Missisippi och nordvästra kusten). 



Blommar hela sommaren (medl. Maj — Sept. ); mognar från medl. 

 Juli till medl. Aug. — Blir stundom (Skåne, Österg.) tuårig (och stor- 

 växtare), med tilltryckta skidor. 



Denna art blir på somliga trakter ett riktigt åkerogräs, särdeles 

 på trädesåkrar. 



Linné fann under sin Vestgöta-resa {endast "ad arcem Bahusien- 

 sera") en växt, hvilken han i Flora suec. upptog såsom Cheiranthus 

 erysiraoides Spec, d v. s. Erysimum odoratum Ehrh. Enligt C. Hart- 

 mans undersökning i Linnés herbarium stämmer ett med hans egen 

 hand påskrifvet exemplar noga in med beskrifningen i Flora suec. och 

 hörer säkert till Ehrharts nämnde art. Men om denna ännu växer vid 

 Bohus eller annars inom Sverige är osäkert. Jfr Hartman i Vet. Ak. 

 handl. 1818. 



Ijl. Mesperls L. 



Foderbladen uppräta, två nederst puckliga. Kronbladen hela 

 (violcttröda eller hvita). Körtlarne 2, nästan ringlika under de en- 

 samma ståndarnc. Märket tvåläppigt. Skidan (hos vår) kantigt trind, 

 knölig. 



I. Nattviolen 



(Hesperis iiiatronalis L.) 

 blir omkring alnshög och har äggrundt-ovala, spetsade, tandade, sträfva 

 blad (rotbladen lansettlika) och välluktande blommor. Blommar i Juni 

 och Juli. Förv. (allra, odlad) i södra och raedlersta Sverige. Den 

 anses dock vara verkligt vild (Fr. Nov. mänt. III) i Skåne och Hal- 

 land på skogs- och grusbackar (sälls. ) och lär då ha mest hvita, nä- 

 stan luktlösa blommor (o: H. inodora L.;. 



