315 



små eller inga); skidorna mycket smala ("nästan trådlika"). Utgör 

 egentligen två särskilda arter: 



Cardamine silvatica Lk. (Skogsbräsman). Högre (omkr. 10 

 tum) och starkare, mera blekgrön och merendels hårig. Stjelken bladig; 

 bladen vanligen 5 — 7-pariga (rotbladen äro få och vissna snart). Stån- 

 darne 6. Blomklasen längre (skidorna räcka knappt öfver blommorna). 

 Växer (sälls. ) i fuktiga skogar i södra Sverige till Södermanland och 

 blommar i Juni, Juli. — Utbr. nästan hela norra, raedlersta och vestra 

 Europa. 



Cardamine hirsuta L. suec. Lk. (var. C. campestris Fr.). Lägre 

 (blommande 3 — 4 tum, äldre 6 — 8), mörkare och merendels glatt eller 

 nästan glatt. Stjelken mera bar; bladen till största delen rosettlikt 

 samlade vid roten, 2 — 4-pariga. Ständarne vanligen 4. Blomklasen 

 kort (skidorna räcka mycket öfver blommorna). Växer på skogsbackar, 

 skogsängar och fuktiga (helst sandiga eller grusiga) gärden, i södra 

 och medlersta Sverige samt i Jemtland och Herjedalen. Blommar i Maj, 

 Juni. — Utbr. hela Europa (utom det allra nordligaste); i Algerien, 

 Abyssinien, Persien, Caucasien, Siberien, norra Amerika ( Canada, Oregon); 

 dessutom anmärkt på Ceylon, i Patagonien, Chili o. a. Vid Messina 

 pä Sicilien samlade förf. den med nästan utbildade skidor d. 20 Febr. 



DiLLENius kallade (1719) denna växt Cardamine hirsuta (rainore 

 flore); hos Bauhin (1671) heter den Nasturtium aquaticum minus. 

 Arten upptages redan i Broraelii Chloris gothica (1694). T Linnés^ 

 Flora suecica har den ännu blott ett enda växställe : Malmö (in pratis 

 et campis). Leche hade också anmärkt den "vid vägen till Malmö 

 och vid HallemöUa vid Simontorp". Fries behandlar den utförligt i 

 sina Novitier, skildrande dess olika former, hvarvid han anmärker att 

 de flesta Cardamine-arter omvexla glatta och håriga, så att namnet 

 hirsuta är olämpligt, något som isynnerhet gäller om den egentliga C. 

 hirsuta L. fl. suec. (var. campestris Fr.), h vilken icke sällan är allde- 

 les glatt. 



4. Strandbräsman 



(Cardamine parviflora L.) 



är ettårig, spenslig, småbladig och småblommig, 3 — 10 tum hög. Stjel- 

 ken är nästan trådsmal, bladig och vanligen grenig. Bladen äro omkr. 

 5 — 7-pariga; småbladen nästan jemnsmala, endast de nedre bladens smalt- 

 elliptiska (rotbladens rundade), alla nästan alltid helbräddade (sällan tan- 

 dade). Kronbladen äro dubbelt längre än fodret, smalt vigglika, upp- 

 stående, hvita, endast | linie långa. Skidorna också små, knappt -^ tum 

 tum långa, trådsmala. 



