318 



hvita. Skidorna äro uppräta och tilltryckta, de nedre 1-^ tura långa, 

 mycket smala; skalen med tydlig medelnerv. Fröen släta. 



Växer på ängs- och skogsbackar, steniga skogsängar. — Utbr. 

 genom nästan hela Europa (undant. Frankrike, Portugal o. a.); i Siberien. 



Blommar i Maj, Juni. — Förekommer stundom (mest på Öland 

 och Gotland) nästan glatt. Redan Linné anmärkte denna varietet 

 (Gotlands-resan sidd. 197, 228). Isynnerhet i Skåne, Vestergötland och 

 på Öland växer en större var. (underart?) med bredare, mera tandade, 

 pillikt-omslutande blad (o: A. sagittata DC), och i Skåne o. a. (sälls.) 

 en glattare, mera kortskidad : A. ( gla s tifolia ) curtisiliqua Fr. 

 Den sistnämnde skall likväl enligt Fr. Ii. N. höra till A. Gerardi. — 

 Underarten A. sagittata har en vidsträckt utbredning; den växer nem- 

 ligen i Europa, nori^a Asien och norra Amerika. 



Euppius (1718) kallade växten Turritis hirsuta montana flore 

 albo, Linné sednare endast Turritis hirsuta. 



Lönnroth granskade (i, sina Observationes etc. 1855) närmare 

 våra till denna art hörande former. 



* Arabis Gerardi Bess., som blir alnsliög och har mycket tandade, pillikt-om- 

 slutande blad och nätlikt-punkterade frön, viixer (sälls.) på Gotland. Jfr Fr. i Bot. 

 Not. 1849. 



2. Fjellglisen 



(Arabis alpina L.) 

 är vid blomningen vanligtvis endast nära qvartershög, men blir sedan 

 något större (omkring Ii qvarter); mångårig. Stjelken är, isynnerhet 

 nedtill, bladig, nederst vid marken merendels utvecklande korta grenar 

 (skott), hvilka smånigom utväxa och blomma senare; dess blad äro 

 äggruudt aflånga, hjertlikt-oraslutande. Eotbladen äro i-osettlikt närmade 

 och utbredda, nästan omvändt-äggrunda; alla bladen omkring | tum 

 breda, glest-sägtandade, beklädda med små greniga hår. Blommorna 

 större än hos de andra arterna; kronbladen utkrökta, omvändt-äggrunda, 

 hvita. Skidorna äro utstående, omkring tumslånga; skalen plana, nerv- 

 lösa, ådriga. 



Växer pä fuktiga, skyddade ställen, i bergspringor o. d. eller vid 

 bäckar, i och nedom fjellen. — Utbr. Norge, Island, norra Sverige, 

 Lappland, arktiska Eyssland, Spetsbergen och nästan hela Europas alper 

 och högre berg (undant. Portugals, Siciliens och Sardiniens, Greklands); 

 norra Amerika (Labrador, Grönland); Siberien. 



Denna art är en bland våra vackrare fjellväxter då den blommar. 

 Genom sin tufvighet kläder den också väl de ställen, der den bosatt 

 sig, och der man stundom kan få se den hänga sina blommiga grenar 



