325 



andra växoiter än Skåne och Bohuslän. Den har skarp och bitter 

 smak och kan således icke nyttjas till mat (o: Vild k ras se., Eruca sil- 

 vestris PucHSius, 1542). 



* Nasturtium anceps Whlnb. har mångårig och icke sällaD knölig eller fler- 

 stjelkig rot, nästan lyrlikt-pardelade nedre blad och nästan lansettlika, tvåeggade skidor, 

 hvilka äro 3 — 4 gånger längre än stiftet och i hvart rum innesluta omkring 10 två- 

 radiga frön. Växer i Skåne och medlersta Sverige (mest kring Mälaren), pä Öland och 

 Gotland. Blommar i Juni, Juli; mognar i Juli, Aug. — Kronbladen bli stundom Ijor- 

 tare än foderbladen (Fr. Mänt. III och Herb. norm ). — Whlub. Flora upsal. n. 426 

 (Sisymbrium). 



3. Kärrsenapen 



(Nasturtium palustre DC. — Sisymbrium amphibium § L.) 



är ettårig, icke sällan nära fotshög, mörkgrön, ofta något brunaktig, 

 upprat. Bladen, särdeles de nedre, äro lyrlikt-pardelade; basen, isynner- 

 het de öfres, öronlikt-omslutande och hårkantad. Sidoklasarne utgå ur 

 bladvecken. Blommorna äro oansenliga; kronan blekgul, lika stor eller 

 något mindre än det grönaktiga fodret. Skidorna äro aflånga, nästan 

 uppsvälldt trinda och trubbiga, omkr. 40-fröiga, och bli slutligen lu- 

 tande; stiftet är mycket kort. 



Växer på kärrängar och stränder (helst der marken uttorkar under 

 sommaren) samt andra m, e. ra. våta ställen, såsom vid diken, vägar 

 och gator, på åkrar och gårdar (allm.). — Utbr. nästan hela Europa 

 undant. Portugal, Spanien, Grekland och Turkiet; dessutom anmärkt i 

 Orienten, Siberien, China och norra Amerika. — Blommar hela som- 

 maren till ini Sept. ; mognar i Juli, Aug. 



Linn;^, som i sina Herbationes upsalienses och sin Flora suecica 

 ed. 1 upptog denna växt som egen art, förenade den sedan, underligt 

 nog, med nästa, "kanske mera såsom en upp i landet (från vattnet) 

 förlupen besynnerlig urartning än såsom en afart i egentlig bemärkelse" 

 (Whlnb.). Annars liknar den till skidorna mycket Källkrassen. 



De ymniga fröen kunna nyttjas som senap, hvadan namnet. 



4. VatteDrättikan 



(Nasturtium amphibium Br. — Sisymbrium amphibium a L.) 



är mångårig, teraligen storväxt, och har knöligt grenig eller nästan tapp- 

 lik rotstock, hvilken om hösten icke sällan alstrar skott med stora, 

 lyrlika blad, nästan liknande Rättikans. De egentliga stjelkarne äro 

 temligen uppblåsta, stå vanligen till en stor del under vattnet, hvari 

 örten växer, icke sällan bärande kamralikt delade blad (liknande Hotto- 

 nians). Utom vattnet äro bladen dels (lyrlikt) pardelade (de nedre), 

 dels lansettlika, glest eller inskuret-sågtandade (de öfre); stundom (på 



