327 



lien, Österrike, Ungern, Siebenbiirgen, södra Ryssland; i Caucasien, 

 Siberien. — Blommar i Juni och Juli; mognar mot slut. Juli. — Om- 

 vexlar glatt, samt med större eller mindre skidor. 



Luktar lök. Kallas Dodra i Upland, Dora, Dö re i Skåne och 

 Småland, Dåde i Ångermanland. 



Först upptagen bland svenska växter i Fries' Novitier (anm. på 

 Öland 1818). Fries anmärker att redan Bauhin och de andra gamle 

 botanisterna kände växten under benämningen Myagrum silvestre, men 

 att Linné icke uppmärksammade den ehuru den är allmän vid Upsala 

 (i hans Species utgör den Myagrum sativum a). 



* C. sativa Fr., som har smalare (smalt omvändt-äggrunda) och smalt kantade, 

 svagt nätadriga skidor med kortare stift, odlas i södra Sverige och träffas derstädes och 

 (bäst) pa Gotland nästan vild eller som ogräs på linåkrar. Blommar i Juni, Juli. — 

 Fröen lemna ymnig, både i köket och hushållet användbar olja. De gamle botanisterna 

 (DoDONaeus, Bauhinus) upptogo växten såsom Myagrum sativum; LinnÉ upptog den (i 

 Species) såsom densammas ^. Fries bestämde arten närmare (Nov. mänt. III). 



2. Lindodran 



(Camelina foetida Fr.) 

 är mera rent grön, temligen spenslig och mjuk (sålunda äro blomskaften 

 så slaka att de nedre skidorna slutligen hänga), och har tunna, temli- 

 gen bugttandade eller parskurna blad och tvärtrubbiga eller nästan in- 

 tryckta, bredt- eller nästan klotrundt-omvändt-äggrunda (kort päronlika), 

 tunnskaliga, mycket uppsvällda, nästan okantade, svagt nätadriga skidor 

 (större än hos Sanddodran) med vanligen kort stift. 



Växer på linåkrar (från Skåne till Jemtland), ett mångenstädes ym- 

 nigt ogräs. — Utbr. genom nästan hela Europa (undant. Brittanien, 

 nästan hela Italien, Grekland och Turkiet, medlersta och norra Ryss- 

 land); i Caucasien. — Blommar nästan hela sommaren, men mest i 

 Juni, Juli. 



Växten är icke sällan till odlarens harm så ymnig, att linåkrarne, 

 der den växer, stå alldeles gula under dess blomning. På dess väx- 

 ställe häntyda också benämningarne Hörkäring (Vestergötland; hör = 

 lin), Vildlin (Gotland) och Dårlin (Nerike). 



Fries upptog i sina Novitier denna art under slägtet Camelina 

 (C. dentata). I sin Nov. Mänt. III bestämde och beskref han den 

 närmare (såsom C. foetida) och utredde dess synonymi. Bauhin kallade 

 växten Myagrum foetidum. Den är Myagrum sativum Linné i Flora 

 suec. och M. sativum y i Species. 



Såsom af det föregående synes, kände (eller upptog) Linné blott 

 en Camelina som svensk. Fries bestämde i sina Novitier (1815 — 18) 

 trenne, hvilka han upptog såsom underarter till Camelina sativa; i Mänt. 



