329 



eller i mjölkvassla (1 eller 2 lod dagligen); använder man örten såsom 

 sallat om våren, blir dosis 4 till 6 lod. Utom mot skörbjugg beröm- 

 mes växten mot gikt och andtäppa. Den kan med lätthet odlas i 

 trädgård. 



Då Linné utgaf sin Flora suecica kände han endast genom Kalm 

 att denna art växte vild i Sverige (o: Hab. in littoribus marinis oceani 

 septentrionalis. P. Kalm). Om densamma säger Kalm sjelf (Vet. Ak. 

 handl. 1743). "Denna förträffliga skörbjuggsört växer i stor ymnoghet 

 bland klappurn och uti sanden vid stränder nästan pä alla holmar (i 

 Bohuslän)". 



2. Danska Skedörteo 



(Cochlearia danica L.) 

 är i allmänhet mindre än föregående art, men har större blommor och 

 skidor än denna. Stjelkbladen äro äggrundt eller rutlikt triangellika, 

 grundt 3 — 5-flikiga (stundom helbräddade), alla skaftade. Blomklasarna 

 äro korta. Skidorna ruudadt-äggrunda (eller elliptiska). 



Växer på vestra, södra och medlersta Sveriges (till Eoslagen) hafs- 

 stränder. — Utbr. Skandinavien (undant. Lappland), Holstein, Olden- 

 burg, Holland, Brittanien, nord vestra Frankrike, norra Spanien (Asturien); 

 Island; arktiska Amerika enligt Hooker. — Blommar mest i Maj och Juni. 



Eedan S. Paxjlli tecknade i sin Flora danica (1648) denna art 

 under benämningen Cochlearia danica (minor erecta och altera repens). 

 Under detta namn upptages den också bland Fuiréns gotländska och 

 blekingska växter (på Ternö i Blekinge och på Carlson vid Gotland). 

 Linné anmärkte den 1741 på Öland och Gotland ("växer vid hafs- 

 stränder här och der"), Leche nästan samtidigt i Skåne. Den upp- 

 tages också i Bromelii Chloris gothica (1694). 



* Pepparroten (Cochlearia Arraoracia L.). Förvildad i södra och medlersta 

 Sverige. — Skidornas skal sakua ryggnerv, hvadan man bildat ett eget slägte ^' Ar- 

 moracia (A. rusticana). 



!SO* Ijnnaria L. 



Foderbladen slutna, två puckliga nederst. Kronbladen hela (blek- 

 röda eller rödvioletta, stundom hvita). Körtlar 2 stora vid de ensamma 

 ståndarne (och med en liten på hvar sida). Skidan alldeles platt, nä- 

 stan oval (hos vår art), smalnande till ett långt skaft (carpophorum); 

 skalen plana, nervlösa. Fröen temligen talrika (men många outbildade), 

 vingkantade; deras strängar långa och vidväxta mellanväggen. — Mär- 

 ket tvåläppigt. 



