331 



vanligen delad i uppstående grenar. Bladen äro nästan lansettlika, om- 

 kring 1| tum långa. Blommorna äro talrika, teraligen stora (nära 4 

 linier breda), rent hvita. Skidorna nära 2 linier breda, nästan till- 

 tryckta; stiftet långt. 



Växer på torra, sandiga eller grusiga ställen, i södra och raed- 

 lersta Sverige, mest i vestra Skåne (vid vägar och på åkrar); i de 

 andra landskaperna dels icke alls dels mycket spridd (sälls.) och troli- 

 gen på de flesta ställen (såsom vid Stockholm) icke ursprunglig. — 

 Utbr. nästan endast medlersta och östra Europa till Siberien. 



Blommar i Juli och Aug.; mognar från börj. Aug. — På skug- 

 giga ställen blir hårbeklädnaden mera spridd och växten derigenom nä- 

 stan rent grön. 



Sandhvitan lärer teraligen gerna ätas af får och getter, äfven nå- 

 got af kor, men alldeles ratas af hästar. "Det synes som skulle dessa 

 sistnämnde djur tillika med svinet minst finna sig vid de så kallade 

 skörbjuggsväxterna, antingen de äro mindre behöfliga eller föga pas- 

 sande för en sådan natur" (Whlnb.). Bien besöka flitigt blommorna. 



Redan de gamle botanisternas benämningar på denna växt häu- 

 tyda på dess gråa hårbeklädnad. Så kallade Clusius (1601) densamma 

 Thlaspi incanum (machliniense), Bauhin (1671) Thlaspi fruticosum in- 

 canum o. s. v. Leche upptäckte växten som svensk i åkrar mellan 

 Lund och Malmö (Primit.); Linné upptager den i första upplagan af 

 Flora suec. såsom anmärkt endast mellan nämnde städer, och ännu i 

 den andra upplagan känner han den endast som skånsk. 



'42. Aljssum (L.) 



Foderbladen uppräta. Kronbladen (hos vår art) urnupna (blekgula). 

 Ståndarsträngarnc okantade; vid de ensamma en smal, nästan stränglik 

 tand (borst) på hvar sida (o: Psilonema Mey.). Skidan (hos vår) 

 kretsrund och urnupen, plattad; skalen kullriga i raidten. Fröen okan- 

 tade, 2 i hvart rum. 



1. Grådodran 



(Alyssum calycinura L.). 

 En ettårig, genom sin stjernlika hårbeklädnad m. c. ra. hvitgrä, 

 vanligen ända nära raarken grenad ört. Då den börjar blomma är 

 den endast 3 eller 4 tum hög, men blir sedan merendels 5 — 8 tum. 

 De nedre bladen äro nästan oravändt-äggrunda, de andra spad-, tung- 

 eller nästan lansettlika. Blommorna äro talrika, men små. Kronbladen 

 bli slutligen (och torkade) nästan hvita; foderbladen äro varaktiga, om- 

 kring dubbelt kortare än skidan. 



