334 



Växer på torra siällen, ängar och gräsmarker, i medlersta Sverige, 

 Vester- och Östergötland, på Öland och Gotland, vid Hernösand och i 

 Herjedalen. — Utbr. Skandinavien, Island, Skottland, Pyrenéerna, Dau- 

 phiné, Schweiz, Tyrolen, arktiska och medlersta Kyssland, Caucasien, 

 Altai och norra Amerika (arktiska delen, Labrador, Klippbergen). 



Blommar i Maj och Juni. — Omvexlar med gråludna och (Got- 

 land, Oland, Vestergötland o. a.) glatta skidor. — De nedre blommorna 

 uppkomma vanligen ur bladveck. 



O. Celsius var den förste, som (1732) upptog Grånageln bland 

 svenska växter ("Draba alpina"). Linnk anmärkte den också under sin 

 lappska resa, men inom det egentliga Sverige först på Gotland, 1741 

 (gotl.-resan, sid. 154 : D. upsaliensis i registret). I sin Flora suecicas 

 2:a upplaga lemnar han en temligen fullständig beskrifning på växten 

 ("Hab. in Uplandia, nec non in Alpibus, et Gotlandia"). 



***) Mångåriga, genom rosettlika rotblad och täta rot- (gren-) 

 skott m. e. m. tufviga arter med bladlösa eller svagt bladiga stjelkar. 



4. Hårnageln 



(Draba hirta L.) 



är småhårig oeh något stjernluden och har mest omkring två-(l — 4-) 

 bladiga, nära qvartershöga stjelkar, glest (2 — 6-)tandade blad ( rot- 

 bladen vanligen lansettlikt-tunglika och knappt 2 linier breda, de andra 

 nästan äggrunda och bredare), hvita (stundom gulaktiga) blommor och 

 nästan elliptiska eller lansettlika, merendels sneda, omkring 3 linier 

 långa skidor; stiftet mycket kort. 



Växer på (torra) klippor och berghällar eller i deras springor o. 

 a. i fjelltrakterna. — Utbr. Lappland, norra Sverige och Finland, Norge, 

 Skottland; Island, Spetsbergen; norra Amerika (arktiska och subarktiska 

 delarne. Klippbergen, Kotzebys-sund). — Omvexlar mycket, särdeles till 

 storlek och hårighet. Sålunda blir den än (på lägre, mera skyddade 

 ställen) 5 — 10 tum hög, slak och spenslig, glesare hårig med smalare 

 (lansettlika) skidor (o: D. ru pest ris DC), än (på högre, öppna stäl- 

 len) kortare ( 2 — 3 — 4 tura ), stadigare och hårigare, med icke sällan 

 bladlösa stjelkar och bredare skidor (o: D. scandinavica Lindbl.). 



SoLANDEK upptäckte Hårnageln i Lappland och Linné upptog den 

 först i tillägget till sin Fauna suecicas 2:a uppl. (Florae Suec. Novit.) 

 r "Solander, D. C, Lapponia, Alpes". Wahlenberg beskref och tecknade 

 (Jen sedan i sin Flora lapponica. Slutligen skildrade Wahlberg och 

 tecknade LaeSTADius (ypperligt) densamma och dess märkligare varietetcr 

 i Svensk Botanik. 



