342 



användas med olja och ättika ibland annan krasse, hvadan växten ännu 

 odlas i en och annan köksträdgård. Bladen skola ock vara goda att 

 inlägga med gurkor. Hela örtens smak är skarp och utgör en bland- 

 ning af senaps-, lök- och saltsmak. 



Redan Bauhin (1671) kallade växten Lepidium latifolium. Hos 

 oss anmärkte J. Leche den först vid Landskrona, artens enda växställe 

 i Linnés Flora suec, sedan H. Hederström "ad radera arcis Wester- 

 vicensis", hvarest också Linné såg den "växa vildt uti stor qvantitet 

 på slottsvallarne" (Skåne-resan sid. 297). 



* Lepidium Draba L. växer vid Carlskroua hamn (inkoml.). Uppt. Aspegben. 



2. Fältkrassen 



(Lepidium campestre Br. — Thlaspi cnmpestre L.) 



är ettårig, 5 — 10 tum hög, och har mycket mjuka, gråaktigt håriga 

 blad, rotbladen bugtigt (nästan lyrlikt) parskurna, smalt oravändt-ägg- 

 runda eller nästan elliptiska, de andra aflånga, tandade, pillikt omslu- 

 tande. Stjelken är stadig och vanligen delad upptill (temligen regel- 

 bundet) i armlikt uppstående, nästan lika höga blomgrenar (o: Upl. 

 K. Salomos ljusstake); mera sällan är den enkel. Skidorna äro 

 rundadt-äggrunda, urnupna och upptill vingkantade, vårtprickiga, nära 

 1| linie långa; fröen mycket tjockare än hos de andra arterna. 



Växer i åker- och vägkanter, helst på lermark, i södra och med- 

 lersta Sverige. — Utbr. hela Europa undant. det nordligaste och Sici- 

 lien, Sardinien, Grekland; i Caucasieii; naturaliserad i Förenta Staterna 

 (Newyork, Delaware). — Blommar i Juni och Juli. 



Redan Fuirén anmärkte Fältkrassen vid Lund. 



* Lepidium sativum L. (Vanliga Matkrassen) utkommer stundom ur träd- 

 gårdar, der den odlas. 



3. Gatakrassen (Haskrassen) 



(Lepidium ruderale L.) 



är tuårig, nästan glatt, vanligen endast omkring qvartershög, men mer- 

 endels mycket grenig upptill, och har något tjocka, smalt-pardelade 

 (enkelt eller dubbelt) nedre blad, hela och jemnsmala grenblad, mycket 

 små, nästan alltid kronlösa och endast 2-8tåndrade eller stundom ståndar- 

 lösa blommor och rundadt ovala, urnupna, upptill smalkantade, endast 

 linielånga skidor. Fröen äro små och vackert gula. 



Växer vid gator och rännstenar, vägar och hus (o: Vallkrasse), 

 på grusbackar o. d. (o: Backkrasse). — Utbr. nästan hela Europa 

 (undant. Italiens Öar, Grekland, Spanien och Portugal), Siberien och 

 nordligare Amerika. 



