353 



Blommar i Juli (mest omkring medlet på månaden), senast bland 

 våra inhemska träd; mognar i Sept., Oct. (dock icke allmänt alla år), 

 och fröhusen kunna qvarsitta till långt inpå vintern. Fröen gro och 

 uppkomma merendels icke förr än andra våren sedan de kommit i jorden. 

 — Bladen utslå i raedlersta Sverige vanligen kring medlet eller mot 

 slutet på Maj och qvarsitta till sent på hösten. De äro, särdeles hos 

 gamla träd, mindre än hos de andra arterna, hvadan artnamnet. Om- 

 vexla stundom något inskurna (hos fröplantan äro de första bladen all- 

 tid mycket inskurna, helt olika den äldre växten). 



På Lindens unga grenar och qvistar är barken slät och brun och 

 de rodna gerna under vintern. Också knopparne äro bruna och glän- 

 sande. Då bladen utslå, äro de skyddade med tunna, något rosenröda 

 stipler, men hvilka affalla, så snart bladen någorlunda utvecklat sig och 

 ligga då vanligen i mängd på marken under trädet. De unga, nyligen 

 utslagna, bladen äro nästan genomskinliga och trädets grönska är dä 

 utomordentligt frisk och mjuk. Bladen växa hastigt och breda snart 

 ut sig till en skuggrik krona. Men det är under blomningen, som 

 det ståtliga trädet är både vackrast och behagligast, då den lummiga 

 kronan prydes med tusentals täcka, honingsrika blommor, hvilkas milda 

 vällukt sprider sig vidt omkring, isynnerhet om qvällarne. Den fina 

 honing, som alstras i blommorna, tillockar talrika insekt-svärmar, hvilka 

 man dag och natt hör surra i kronorna. "En lind är då", säger Le- 

 COQ,, "en verld, bebodd af olika folkslag, hvilka alla äro sysselsatta med 

 näringsomsorger, men på samma gång föra ståndarnes mjöl (pollen) till 

 spirans märke", liksom ville de med denna tjenst betala hvad de i 

 blomman erhållit. 



Lindens ved är lös och lätt, men angripes det oaktadt sällan af 

 mask, så att den passar ypperligt till bildhuggeri-arbeten; den begagnas 

 också mycket till skärbräden emedan den ej skadar eggjern mycket. 

 Lindkol brukas vid kruttillverkning, till tandpulver eller annars såsom 

 antiseptiskt läkemedel, och att rita med. Men största användningen har 

 bastet, hvilket rötes och nyttjas till mattor och säckar, korgar och tåg. 

 Härtill tagas helst treåriga grenar, hvilka vårtiden, sedan ytterbarken 

 borttagits, bindas i knippor, nedsänkas under vatten och upptagas om 

 hösten ; bastet är då mjukt som hampa. Då man skall nyttja bastet 

 till korgar och tåg rötes det mindre. Bekant är den stora mängd 

 bastmattor, som årligen hitkoramer från Ryssland; dessa tillverkas alla 

 af lindbast. Blommorna äro rika på eterisk olja, slerasocker och gummi 

 (honingsvätska), och användas till (diaphoretiskt och antispastikt) thé; 

 böra då renas från de mera adstringerande bloraskärniarne. Bien hemta 

 riklig honing i blommorna, hvilkas lukt är behaglig, men väl stark. 



N'-if7nan. Sr. /■'anero^. 



23 



