359 



kolik eller till omslag (då sår eller skarpa ämnen skola involveras). De 

 kunna också, raen hellre roten, nyttjas mot grus- och stenplågor samt 

 vid långvarig diarré eller rödsot. Upptagas i farmakopén (o: Folia 

 Malvae). — Roten är, liksom hos nästan alla Malva-arter, slemrik 

 och söt (nästan som lakrits), i verksamhet närmande sig Althéroten. 

 Basttågorna äro sega och lära, rölta och torkade, kunna spinnas. — 

 Haren och kaninen äta växten gerna. 



Malva-arterna äro till nästan alla sina delar slemrika, men vanligen 

 nyttjas bladen till utvertes och roten till invertes bruk. 



XLin. 6RUINÄLES. 



I. 6ERANIACE£ (DC). 



Bladen enkla eller parbladiga, stiplade, mest (grenbladen) mot- 

 satta. Foder och krona 5-bladiga. Ståndarne 10, hvarannan (de inre) 

 större och med en körtel under basen. Fröhuset knöligt-5-rummigt, 

 5-fröigt; rummen (knölarna) slutligen spänstigt lossnande från den spröt- 

 lika raidtpelaren uppåt, så att de medelst de hårdnade och borstlika 

 stiften hänga från dess spets. Fröhvita saknas. — Frukterna bilda, 

 innan de lossnat, en slags sprötlik (stork- eller tran-)näbb, hvadan dessa 

 växters namn (Geranium L.: Storknäbb-örter). 



I. Geranium (L). 



(Näbbor, Nävor). 



Kronbladen lika stora. (Ståndarne alla knappade utom hos n. 10). 

 Fruktborsten upprullade (icke vridna), på insidan glatta, — Bladen hand- 

 nerviga och -flikiga. Blommorna parvisa eller (hos n. 1) ensamma; 

 deras (enskilda) skaft bli hos största delen arter slutligen nedtryckta. 



a) Mångåriga arter med nästan krypande eller sned, vriden 

 eller knagglig rotstock. — Foderbladen uddspetsade. 



1. Bergsnäbban 



(Geranium äanguineum L.) 

 blir fots- eller stundom nära alnshög och har utbred t-grenig, utspärradt- 

 långhårig stjelk, omkring 7-delade, till omkretsen njurlika eller nästan 

 kretsrunda blad med smalt-3 — 5-klufna flikar, och långa, likaledes ut- 

 spärradt-håriga, vid midten skärmade blomskaft, hvilka utgå enstaka i 



