360 



gren- (eller blad-)veck. Blommorna äro stora (tumsbreda) och vackra; 

 kronbladen klart purpurröda, omvändt-äggrunda och urnupna, dubbelt 

 längre än foderbladen. Frögömmena släta och håriga; fröen navcket 

 svagt punkterade. 



Växer på backar och klippor, helst bland buskar, och på torra 

 eller steniga ängar, i södra och medlersta Sverige, till Medelpad och 

 Dalarne. — Utbr. genom hela Europa undant. det allra nordligaste; i 

 Caucasien. 



Blommar i Juni och Juli. — På Sicilien samlade förf. den blom- 

 mande i medl. Maj. 



Växtens artnamn är särdeles passande. Icke allenast stjelk och 

 bladskaft ;u-o vackert röda, utan också bladen bli icke sällan så röda, 

 att de på långt håll tyckas likna blommor, och mot hösten blir hela 

 örten nästan blodröd; man ser då stundom hela backar derigenom lysa 

 röda. Redan Clusius (1601) kallade växten, med hänsyn härtill, Ge- 

 ranium (septimum) haematodes, och hos Bauhin (1671) heter den Ge- 

 rauium sanguineum, maxirao flore. 1 några landsorter kallas den Orm- 

 gräs. — Rotstocken har, liksom de andra mångåriga arternas, adstrin- 

 gerande (sammandragande) egenskaper. Blommorna äro ganska prydliga. 



2. KärrDäbban 



(Geraniura palustre L.) 



har till en del tapplika rottågor, utspärradt-hårig, något uppsvälhlt le- 

 dad men spenslig och knäkrökt-uppstigande eller utsträckt, icke sällan 

 alnshög, stjelk och till nedom midten (3 — )5-klufna blad med inskuret- 

 tandade flikar; stiplerna örtartade, smalspetsade. Blommorna äro nå- 

 got mindre än Skogsnäbbans; kronbladen smalt-omvändt-äggrunda, hel- 

 bräddade, mörkt-rosenröda (nästan blodröda) eller rödvioletta, vid klon 

 skägghåriga, nära dubbelt längre än de nästan glatta foderbladen. Blom- 

 paren sitta enstaka och hafva ganska långa skaft. Frögömmena äro 

 släta och jemte borsten tilltryckt-småhåriga. 



Växer på kärraktig (men lösmuUig och icke kall) skogsmark, på 

 buskiga eller skyddade ängar eller nära stränder, i Skåne (särdeles 

 vestra) samt på ett ställe vid Göteborg och ett annat i Bohuslän 

 (Qville socken). — F. ö. utbr. genom Danmark, södra Finland, Pyre- 

 néerna, medlersta och östra Europa, södra Siberien. 



Blommar nästan hela sommaren (medl. Juni — slut. Ang.), men 

 bäst i Juli; mognar från börj. Aug. 



OsBECK upptäckte Kärrnäbban (som svensk) nära Norra Wram i 

 Skåne, Retzius vid Ramlösa (Obs. 1779). 



