sednare äro gleshåriga eller nästan glatta, glänsande, na. e. no. röd- 

 aktiga, rundadt-njurlika, bredt och trubbigt 3 — 5-flikiga (till nära mid- 

 ten), knappt tumsbreda. Fodret är hinnaktigt-5-kantigt; dess blad kort- 

 uddiga, rynkade på tvären, endast något kortare än kronbladen, hvilka 

 äro snaalt-omvändt-äggrunda, blekt rosenröda, endast ~ linie breda. Frö- 

 göramena äro nätlikt rynkade och på längden ribbade, upptill sraåhå- 

 riga ; fröen släta. 



Växer på (helst skuggiga) klippor och bergväggar och i steniga 

 lundar, i södra och raedlersta Sverige (i det sednare sällsyntare), mest 

 nära kusten eller de stora sjöarne. — Utbr. hela Europa undant. det 

 allra nordligaste; Caucasien, Atlas-bergen. — Bioramar i Juni och Juli 

 till ini Aug. 



Glansnäbban är, såsom namnet antyder, utmärkt ^enom sina stjel- 

 kars och blads glänsande, hos de förra liksom lackerade, yta. Redan 

 Baehin (1671) kallade densamma Geraniura lucidum. Linn»; anmärkte 

 den först (inom Sverige) pä Thorsborgen på Gotland (beskr. gotländska 

 resan, sid. 228), Leche i Skåne (Primitiae). Dock lära redan RuD- 

 BECK (1666) och Bromelius (1694) anmärkt densamma (o: G. saxatile). 



12. Stinknäbban 



(Geranium robertianum L.) 

 är merendels omkring fotshög, med rödaktig, uppsvälldt-iedad och vid 

 lederna skör, upptill tudelt-grenig stjelk, (liksom blad och blomskaft) 

 beklädd med utspärrade, långa, genomskinligt-hvita hår. Bladen äro 

 motsatta (men vid de öfre lederna olikstora), temligen glest håriga, 

 icke sällan starkt röda, tunna, temligen stora, 3- eller 5-fingrade (nä- 

 stan parbladiga med uddblad) med m. e. m. parskurna småblad. Kron- 

 bladen äro vigglika, vackert rosenröda och hvitaktigt 3-strimmade, van- 

 ligen nästan dubbelt längre än det 10-ribbade, långuddiga fodret. Frö- 

 gömraena äro (nätlikt) ådriga, nästan glatta, upptill rynkade; fröen släta. 



Växer på skuggiga klippor och bland stenar, i skogsmark, men 

 också på eller vid odlade ställen, allm. (saknas likväl i Lappland). 



Blommar i Juli och Aug. — Omvexlar till storlek, grenighet, be- 

 klädnad och bladens delning, samt (vid vestra kusten ) med blomkronan 

 knappt större än fodret (o: G. purpureura W.). — Utbr. genom hela 

 Europa undant. den arktiska delen; i Algerien, Caucasien, Siberien. 

 — (Vid Taormina på Sicilien samlade förf. Stinknäbban mogen mot 

 slut. Maj). 



Naturen låter, anmärker Lecou, somliga bland sina täcka skapel- 

 ser följa oas öfverallt. Vi mottaga dem såsom gamla bekanta, — mån- 

 gen gång utan att känna ens deras namn. Få äro väl de, som icke 



