368 



Blommar hela våren och sommaren till hösten; mognar under 

 sommaren. — Oravexlar mer och mindre hårig, upptill icke sällan körtel- 

 hårig. — Strax om våren är den liten och saknar icke sällan stjelk, 

 men blir under sommaren och mot hösten större och grenig (utbredd). 

 ■ — Utbr. genom hela Europa (undant. det allra nordligaste) till norra 

 Afrika och Orienten, Caucasien. Vid Messina på Sicilien samlade förf. 

 Karamnäbban mogen redan d. 10 April. 



Om en del bland våra Geranier i anseende till blommornas fäg- 

 ring kan motsvara Caplandets Pelargonier, står dereraot Kammnäbban 

 dem närmare i blomkronans oregelbundenhet och den olika teckningen 

 »♦ hos dess blad. Kammnäbbans blommor utslå om morgonen, fälla sina 

 kronblad under dagens lopp, och efterträdas nästa dag af andra blom- 

 mor. Härunder förlänga och utbreda sig turvis de i början till hvar- 

 andra närmade, vid stjelken liksom ledade blomskaften. Frukten mog- 

 nar hastigt och dess karpeller förbli temligen länge upphängda på sina 

 vridna spröt innan de lossna och falla till marken. Der röra och vrida 

 de sig ra. e. m., efter luftens större eller mindre fuktighet, hvarunder 

 fröet smånigom tränges ned i jorden. 



Bauhin (1671) kallade växten Geranium cicutae folio m. m., hva- 

 dao artnamnet. — Örtståndet tros vara stimulerande och diaphoretiskt. 



* Erodium moschatuin L'Her. (Geranium nioschatum L.) liar mindre delade 

 (eudast inskuret-sågade) småblad och luktar mysk. Förv, stundom (siidra och medlersta 

 Sverige). 



II. OXALIDEJE (DC). 



Bladen hos vår art trefingrade stipellösa, skaftade; småbladen i 

 början hopvikta på längden. Foder och krona 5-bladiga. Ståndarne 10, 

 enbrödrade, vexelvis större och mindre. Fröhuset 5-rummigt, raångfröigt, 

 remnande i kanterna (rummens ryggar). Fröen med broskartad hvita 

 och omslutna med ett mjukt, spänstigt hylle. 



3. OT&alis L. 



Kronbladen vridna i knoppen. Ständarne kort-sammanväxta. Frö- 

 huset 5-kantigt. Fröen slutligen, i det hyllet lossnar och viker upp 

 sig (men så att det qvarsitter vid fröfästet), spänstigt utkastade ur de 

 remnade rummen. 



1. Harsyran 



(Oxalis Acetosella L.). 

 En liten täck, mångårig, späd ört med krypande, smal men nä- 

 alau tandlikt-ledad rotstock, långa och trådlika, greniga rötter, smala, 



