373 



det norra sällsynt eller endast vid kusten. — Utbr. genom nästan hela 

 Europa; i Algerien, Orienten, Caucasien, Siberien; (i Canada och För- 

 enta Staterna iukoml. enligt Torrey och Gray). 



Blommar under (från medl.) Juli och Aug.; mognar från medl. 

 Aug. till hösten, men stjelkar och fröhus vara merendels qvar ända till 

 nästa sommar. — (Vid Messina på Sicilien samlade förf. den blommande 

 i börj. Juni.) 



Hela örten är något besk och balsamisk, isynnerhet genom det 

 kådiga hartsämne som bladens prickar innehålla. Krossad har den aro- 

 matiskt kådartad lukt, balsamiskt-bitter smak, och färgar rödt och gult. 

 Till färgning tagas de blommande eller ännu icke utslagna topparne; 

 de kunna också dertill torkas och förvaras. — Bränvin, hvari blommor 

 eller blomknoppar legat, blir vackert rödt och anses helsosamt, men 

 tager man för mycket blomknopp, får bränvinet terpentinsmak. — Rand- 

 pirken hade fordom stort anseende i läkarekonsten, t. o. m. såsom me- 

 del att "utdrifva onda andar" (borttaga mani, galenskap), hvadan den 

 kallades Fuga demonum (TABERNteMONTANUS). Kokad, med vin eller 

 godt svagdricka, till dekokt, berömmes den i lungsot, blodspottning m. 

 m. — På Gotland lärer växten kallas Hirkenpirk (väl endast en för- 

 vridning af Hypericum), i Skåne och Bohuslän Pirkum, hvadan Pirkum- 

 olja (— med blomknopparne under några dagar upphettad bomolja) och 

 Pirkumbalsam (— starkt bränvin, som fått "draga" på växtens blom- 

 knoppar). Båda delarne äro röda och begagnas mest att läka hugg- 

 och skärsår. De vanligaste benämningarne på växten äro dock Jo 

 hannisblomster (Johannisört), S:t Johans gräs, också Midsommars- 

 blomster, hvilka namn stå i samband med hvarandra och troligen 

 uppkommit under medeltiden (då midsommardagen = S:t Johans dag). 



Både denna och förestående art äro rätt prydliga med sina rika, 

 guldgula blomvippor. Växten utgör, säger Dybeck, "ett af Midsommars- 

 blomstren, d. v. s. af de blommor, hvarmed, vid raidsommarstiden, all- 

 mogen pryder sina boningar. Det har, såsom sådant, bästa verkan, ett 

 uttryck, som man ganska ofta får höra, och hvarmed afses växtens för- 

 menta kraft att skydda mot troll och trolldom. För detta ändamål 

 upphängas äfven midsommarsqvistar af denna oeh andra örter, i ladu- 

 gården, till boskapens skydd mot förtrollningar". — Växtens nytta (sär- 

 deles mot lungsot) och historia behandlade Linné utförligt i sin disser- 

 tation (resp. Hellenius) De Hyperico. 



3. Jordpirken 



(Hypericum huniifusum L.) 



har trådsmala, 3 — 8 tum långa stjelkar, nästan lansettlika, genomskinligt- 



