381 



4. Bergviolen 



(Viola raoiitnna L.) 

 blir vanligen 5 — 6 (stundom nära 10) tum hög, upprat, och har af- 

 långt-hjertlika, glest naggsågade blad, Örtartade, breda och temligeu 

 stora, nästan lansettlika, sneda, inskuret-sågade (mest i utkanten) stipler 

 och mörkblå blommor. 



Växer på bergig och stenig, helst fuktig och gräsväxt eller skuggig, 

 mark i Lappland och norra Sverige. 



Blommar under sommaren. — Genom sina smala, vid basen mera 

 äggrunda, blad och örtartade stipler liknar Bergviolen temligen Strand - 

 violen, men till blommorna nästa art (V. canina Fr.), hvilken den kom- 

 mer nog nära och hvars storblommiga var. den enligt Fries utgör. 



Linné upptog Bergviolen redan i första upplagan af sina Species 

 ("in alpibus Lapponite etc"), och sedan i andra upplagan af Flora suec. 

 (med några anmärkningar). Wahlenbbrg meddelade i sin Flora lap- 

 ponica och i Svensk Botanik anmärkningar om och teckning å den- 

 samma. Men i sina Species menade Linné med V. raontana, enligt 

 hans herbarium (C. Hartman) V. stagnina, enligt synonymerna (Fries) 

 V. elatior. 



5. Hundviolen 



(Viola canina L ) 

 har temligen svag stjelk (eller stjelkar), som då växten börjar blomma 

 är helt kort, men sedan utväxer, blir m. e. m. nedtryckt, slutligen 

 rakare och mera upprat. Bladen äro hjertlika, grundt naggsågade; 

 atiplerna något eller nästan hinnartade, m. e. m. sargadt sågade, små 

 eller medelstora. Blommorna blekblå eller blåvioletta (stundom hvita). 

 Såsom man numera, temligen allmänt, antager, utgör Hundviolen åt- 

 minstone tre särskilda arter, hvilka dock beröra hvarandra mycket: 



* V. cauina Fr. är 3 — 6 tuiu hög, vanligen uäslau glatt, har feiualt-iijertlika 

 (uästau äggrundt-) blad, blekblå blommor och växer mest i magra skogar, bland ljung 

 o. d., på magrare, öppna ängar och betesmarker, backar, i södra och medlersta Sverige 

 upp till Ångermanland (allm.l. Blommar från medl. eller slut. Maj till medl. eller slut. 

 Juni och mognar i Juli, Ang. — Bland buskar, helst vid stränder, växer en var. med 

 längre och rakare, upprat stjelk och större stipler (V. stricta Horn. Fr. Fl. scan., 

 Nov. mänt. II och III). 



* V. silvatica Fr. (Skogsviolen) är merendels större (slutligen 5 — 8 tum) och 

 något hårig, har bredt-hjertlika blad, blekblå blommor, och växer i lundar och skogs- 

 ängar allm. (men icke i Lappland). Blommar från medl. Maj till medl. eller slut. Juni, 

 — Vid Messina på Sicilien samlade förf. den blommande d. 10 Mars. 



* V. arena ria DC. (Backviolen) är liten (endast 2 — 3 tum), mångstjelkig, van- 

 ligen, isynnerhet i början, tätt smälnden, och har till större delen rundadt (nästan njur- 

 likt) hjertlika, små blad och små, blekvioletta eller hvitaktiga och violettådriga blommor. 



