384 



är så stark, att den i tillstängdt rum lärer orsakat t. o. m. deri sofvan- 

 des död. 



Redan Eenealmus ( Reneaulme, Specimen historiae Plantarum, Paris 

 1611) kallade växten Viola odorata. Leche och Linder anmärkte den 

 först såsom inhemsk (vid Lund och vid Borgholm på Öland), så att 

 LiNNfe upptog den redan i första uppl. af Flora suecica. Emellertid är 

 den, enligt Areschoug, endast förvildad vid Lund, men synes enligt 

 samme förf vara riktigt vild på Gladsax hallar och på Kullaberg (jfr 

 Fr. nov. inledn.). På Oland, säger Sjöstrand, är den "oemotsägligen 

 inhemsk" och ymnig i lundar vid Horn i Högby och följer sedan vestra 

 sidan, t. ex. Borgholm. 



8. Luddvioleo 



(Viola hirta L) 

 har stark rotstock med temligen tjocka, greniga, glatta tågor men utan 

 krypande skott, äggrundt-hjertlika, tätt naggade, småludna blad och 

 blåvioletta (temligen mörkblå), stundom hvita, luktlösa blommor på 

 1^ — 3 tum långa skalt; foderbladen äro trubbiga. 



Växer i lundar (helst steniga) eller bland buskar vid klippor, 

 samt på gräsväxta backar och sluttningar, i södra och medlersta Sve- 

 rige (utom i de vestra delarne); i norra Sverige växer den endast på 

 ett ställe i Medelpad. — Utbr. genom Europa undant. det nordligaste 

 och Corsica, Sardinien, Grekland; i Caucasien, Siberien. 



Blommar i Maj. — Fries har vid Upsala anmärkt en var. (rhi- 

 zodes), hvartill han citerar den art-karakter Linné lemnar i Mänt. 

 sid. 423. 



Som denna art egentligen tillhör lundar och torrare buskbeväxta 

 ställen i allmänhet, kallas den icke sällan Buskvioler. 



9. Skuggviolen 



(Viola uinbrosa Fr.) 

 är mycket späd, blekgrön, gleshårig, och har svag och tradig rot, hjert- 

 lika, spetsiga, glest naggsågade, mycket tunna blad med temligen smal 

 men djup inskärning, och klarblå (stundom hvita) blommor på nästan 

 hårsmalt skaft; kronsporren är lång, nästan punglik. 



Växer vid skuggiga berg, bäckstränder o. d. i norra Sverige (sälls.). 

 — F. ö. endast i Norge, Finland och medlersta Ryssland (Petersburg); 

 i norra Siberien och Cauada enligt Fr. — Blommar i Maj, Juni. 



LaesTADiDS upptäckte Skuggviolen i Ångermanland och omnämnde 

 den i Vet. Ak. handl. 1824, men (med ?) endast såsom en var. till 

 Kärrviolen. Wahlenberg upptog den i Flora Suecica under Ludd- 



