387 



Växer på våta ängar (allm.). — Utbr. Europa unclant. Portugal, 

 Italiens öar, Grekland, Turkiet; i Caucasien, Siberien; norra Amerika. 



Blommar i Juli och Aug. (Sept.); mognar i slut. Aug. De första 

 blommorna, "höstens sändebml", visa sig vid medl. Juli. — Förekom- 

 mer i Lappland, norra Sverige och på Gotland spensligare och små- 

 blommig, med endast omkring 9-stråliga bikronblad. Denna var. växer 

 också i norra Amerika (Labrador till Klippbergeu och Kotzebues sund; 

 söderut till Canada och Lake Superior). 



Utom för sina bikronblad är Slåtterbloraraan särdeles märklig för 

 den rörelse, som man iakttager hos ståndarne, och hvilken består deruti 

 att de efter hvarandra skjuta upp, så att knappen kommer tätt öfver 

 märkena, mellan hvilka då är en öppning. Sedan knappen lemnat sitt 

 pollen (mjöl) på detsamma, sänker strängen sig utåt, hvarigenom knap- 

 pen lemnar plats för den närmast i ordningen varande ståndaren, som 

 åter efterträdes af en tredje o. s. v. Linné var den förste, som iakt- 

 tog (Vestg.-resan) denna "underbara naturlag" hos Slåtterblomman. Frö- 

 huset öppnas, anmärker Vaucher, medelst fröfästena, liksom hös några 

 Campanulaceer och särdeles Wahlenbergia. Fröfästenas frötomma ändar 

 äro nemligen starkt hornlika och kröka sig spänstigt tillbaka under det 

 de klyfva sig raidt itu. 



Slåtterblommans örtstånd har något besk smak och är lindrigt 

 adstringerande (sammandragande). Kokadt i dricka, brukas det på lan- 

 det, såsom i Vestmanland, mot halsbränna (o: Fl en ört). Blommorna, 

 då de först visa sig, antyda det slåttertiden är inne, hvadan den benäm- 

 ning, hvarunder växten här upptages. Annars kallas den också i som 

 liga landsorter, för bladens skapnad, Hjertblomma, Hjertblad; i 

 Bohuslän Hvitvisil (Lilj.), som åter syftar på blommans färg. — 

 Enligt Dybeck begagna landtflickorna kronbladens saft till ögonvatten, 

 särdeles i Vermland, m.en icke endast såsom medel mot svaghet i ögo- 

 nen, utan äfven och förnämligast i den öfvertygelsen att desamma där- 

 med kunna förskönas. Denna tro är väl icke utan samband med be- 

 greppet Hjertblomma. 



De gamle botanisterna (DoDONseus, 1616, Bauhin, 1671) kallade 

 Slåtterblomman Graraen parnassiura och Gramen Paruassi, hvadan Par- 

 nassia. Den är tecknad i Til-Landz' Icones. 



9. Urosera L. 



(Daggörtcr). 



Blomman utan biståndare. Kronbladen vridna i knoppen. Stift 

 3 — 5, vanligen m. e. ra. tudelade. Fröhuset kort- 3 — 5-skaligt. Fröen 

 med hvita. — Mindre, mångåriga (eller mindre varaktiga) kiirrörter med 



