388 



ofvanpå och i kanterna purpur eller brunrödt, långt och klibbigt körtel- 

 håriga blad, alla vid roten, och små hvita blommor, hvilka bilda en 

 innan blomningen sammanrullad klase; blomskärmarne äro smala. Bla- 

 dens körtelhår utsippra en klibbig, genomskinlig vätska såsom små klara 

 perlor (o: Silhår, Tårörter), hvarigenom små insekter icke sällan 

 fastna på dem. 



1. Långbladiga Daggörten 



(Drosera long-ifolia L.) 



är 4 — 8 tum hög och har tunglika, 2 eller 3 tum långa (men endast 

 2 linier breda), starkhåriga blad på glatta, rödaktiga, teraligen stela 

 skaft och stadigare stängel, omkring dubbelt längre än bladen, hvilka i 

 början äro inrullade. Blomskärmarne äro jeransraala, syllika, flyktiga. 

 Stiften vanligen 4; ståndarknapparne gula, strängarne hvita, märkena 

 långt och smalt klubblika, hvita, rödspetsiga. Fröhuset är 4-skaligt. 

 Fröhinnau vid (lös) och nätlik. 



Växer i djupa skogskärr bland Hvitmossa (Sphagnum), och på lösa 

 (gungdyiga) kärrängar. — Utbr. Skandinavien, medlersta och östra Eu- 

 ropa, Dalmatien, norra Italien, Spanien, Frankrike, Brittanien; Island, 

 norra Amerika (Canada till Alabama och Louisiana). 



Blommar i Juli (bäst) och Aug. ; mognar i Aug. — Blommorna 

 öppna sig alldeles endast vid riktigt vackert väder. — Säkerligen mång- 

 årig emedan den efter blomningen alstrar talrika blad. — I östra Sve- 

 rige växer här och der en underart, som har kortare och bredare blad 

 och urnupna märken : D. obovata MK. (Fr, mänt. II). 



LoBELius kallade (1581) växten Rorida s. Solis Kos. 



* D. intermedia Hayn. är endast 1 — 3 tum hög, har omvändt-äggrunda blad, 

 kort stängel, syllika, varaktiga blomskärmar, gula ståndare, rödaktiga, urnupna mäi-ken 

 och tränghiunade, knottriga frön. Växer också i kärr och blommar i Juli, Aug. — 

 Hartm. Handb. 3:e uppl. 



2. Rundbladiga Daggörten 



(Drosera rotundifolia L.) 

 är 3 — 6 tum hög, spensligare och grönare än den långbladiga, och har 

 kretsrunda eller bredare (något njurlika) blad och nästan borstsraal stän- 

 gel, omkring 3 gånger längre än bladen; bladskaften äro besatta med 

 smala, hvita hår. Blomskärmarne äro nästan trådsmala. Blommorna, 

 hvilka sällan och endast en i sender öppna sig, äro nära dubbelt min- 

 dre än hos föreg. art; stiften merendels 3; ståndare och märken hvita, 

 de sednare klubblika. Fröhuset är 3-skaligt. Fröhinnan vid (lös), nätlik. 

 — Roten har långa och smala trådar. 



