391 



Rödklint, Åkerros); deras skifva är bredt-vigglik. Fröea äro svarta 

 (o: Svartklätt). 



Växer på åkrar, bland säden, helst råg (eller korn : Korn nejlik a), 

 och på gärden o. d., ända upp till Lappland. — Utbr. nästan hela 

 Europa; i Algerien, Orienten, Caucasien, Siberien; Canada. 



Blommar från slut. Juni eller börj. Juli till Aug.; mognar från 

 medl. Juli eller sednare. Blommorna sprida en mild vällukt. — Före- 

 kommer stundom liten och enblommig, med nästan dubbelt mindre 

 blommor och kronan något längre än fodret. Sällskapar gerna med 

 Blåklint, Vallmo o. d. 



Akerklätten är visserligen ett ganska vackert åkerogräs, men som, 

 der det inrotat sig, genom sina ymniga frön skämmer bort säden, gör 

 brödet svart och ger det bismak. Fröen tros t. o. m. vara skadliga 

 om de i större mängd komma bland och malas med säden; detta lärer 

 dock vara ogrundadt. Deremot skall det vara säkert att detta frö i 

 större dosis (2 — 3 lod) dödat korpar, tuppar, änder och kalkoner och 

 att af fyra lod en pudelhund sjuknat med kräkningar. 



Växten hette hos en del gamle botanister (Tragus, Ruellius) 

 Githago (hvadan Linnés artnamn), hvilket ord lärer härledas från det 

 celtiska Git eller Gith, som skulle varit benämningen på fröen till Ni- 

 gella (sativa), hvadan också DoDONaeus (1616) kallade växten Nigella- 

 strum (under denna benämning är den tecknad i Til-Landz' Icones); 

 Bauhin kallade den Lychnis segetum maior. 



9. liyclmis L. 



Fodret tandadt; pipen hinnaktig (eller något örtartad), 10-strim- 

 raig. Kronbladen med bihang upptill vid klon. Stiften 5. — Mång- 

 åriga örter. 



a. Coccyganthe Rchb. (Gökblommor). Foderpipen trång. 

 Kronbladen 4-klufua. Fröhuset 1-rumraigt, 5-tandadt. 



1. Göklysan 



(Lychnis flos cuculi L.) 

 har fots- eller nära alnshög, men temligen spenslig, isynnerhet upptill 

 småhårig stjelk, smalt-lansettlika, glatta blad (rotbladen bredare upptill) 

 och gles, klynnedelad blomvippa. Kronbladen äro rosenröda, tunna, in- 

 skurna i 4 smala remsor. 



Växer på fukfåga eller våta ängar, allra, (men saknas i Lappland). 

 — Utbr. nästan hela Europa; i Caucasien, Siberien. 



