400 



4. Diaotliais L. 



(Nejlik-slägtet). 



Fodret nästan rörlikt (trindt), med motsatta (2 eller 4) hylleblad. 

 Kronbladen långt och smalt kloade, utan bihang men icke sällan håriga 

 invid klon. Fröhuset 4-tandadt. Fröärret på buken (fröen sköldlika); 

 grodden rak, inom hvitan (men excentrisk). — Bladen jemnsmala eller 

 nästan jemnsmala. 



a) Blommorna vanligen enstaka, stundom i knippen med blad- 

 artadt svepe. Fodret ört- eller läderartadt. Kronbladen 

 fatlikt utbredda. 



1. Praktnejlikan 



(Dianthus superbus L.) 



är mångårig (nästan tuårig), med blomlösa rotskott och merendels en 

 enda, omkring fotshög Q — Ig fots), nästan upprat och glatt blom- 

 stjelk, som nedtill vanligen är enkel men upptill bildar en gles vippa 

 med gaffeldelade, 2 — 5-blommiga grenar. Botbladen äro något lansett- 

 lika, nära 3 tum långa och 1^ liuie breda. Blommorna äro nära 1| 

 tum breda, välluktande (svagt). Fodret är nära | tum långt; dess 

 hylleblad 4, endast l så långa som pipen. Kronbladen äro rosenröda 

 (rödvioletta); deras skifva är inskuren (till nedom midten) i många, 

 nästan trådsmala flikar, vid klon gulgrön och mörkrödt hårig. 



Växer på ängs- och skogsmark, helst nära kusten, men endast i 

 Skåne och vid Torneå. — F. ö. i Finland och norska Finnmarken, 

 Danmark, Holland, Tyskland, Frankrike, Schweiz, norra Italien, Österrike, 

 Ungern, Croatien, Siebenbiirgen ; i Caucasien, Siberien. 



Blommar i Juli, Aug. (och Sept.). — Blir stundom helt liten 

 med nästan ensam, hvit blomma. 



Praktnejlikan är, enligt Lecoq, egentligen en nattbiorama. "Den 

 öppnar sig om qvällen, men förblir ofta öppen hela dagen. Men om 

 den vid dess blomning redan svagare solen skulle för någon tid åter- 

 taga sin värme och glans, närmar den sina kronblad, krusar deras frans- 

 lika remsor och vägrar att sprida sin vällukt". Blommorna lukta mest 

 om qvällarne och nätcerna. 



Eedan i sin Flora lapponica upptog Linné denna art bland sven- 

 ska växter ("tagen en gång i Torne-Lappmark"; i Finland såg han den 

 "vulgatissiraa"). Sw^artz samlade den vid Torneå. Wahlenberg skil- 

 drar och belyser den närmare i sin lappska flora. Växten heter hos 

 LoBELius (1581) Superba austriaca Clusii. 



