403 



land ("växer vid Ballingbo pä Gotland i åkrarna" Vet. Ak. handl. 1741) 

 och "A. H. Wrangel, Lib. Raro i Vestraanland och Vestergötland". — 

 Pä Gotland lärer växten kallas Saronsblomster (L.). 



b) Blommorna tätt gyttrade inom ett hinnartadt, blekbrunt, 

 vanligen 6-bladigt svepe. Fodret (pipen) hinnartadt. Kron- 

 bladen trattlikt-samstående. (Kohlrauschia Kth. Tunicae sp. 

 Sep.). 



5. Knoppnejlikan 



(Diaiitluis j)r<>lit"(;i' L.) 

 är ettärig, vanligen 6 — 9 (stundom 15) tum hög, temligen spenslig och 

 alldeles glatt. Stjelken är upptill fyrkantig, merendels enkel, med en 

 enda blomgyttring, mera sällan grenig. Bladen äro jeransmala, de ne- 

 dersta bredare. Bloragyttringen (eller -gyttringarne) är nästan oval eller 

 elliptisk; svepebladen äro breda, de två nedersta korta och uddspetsiga, 

 de andra trubbiga och lika länga med eller längre än blommorna, hvilka 

 äro små (de minsta i slägtet), föga synliga, och utslå endast en i sen- 

 der, så att bloragyttringen nästan liknar en mindre utvecklad knopp, 

 hvadan den svenska benämningen. Foderhyllet liknar de inre svepe- 

 bladen. Kronbladen äro blekröda, små, urnupna. Fröhuset är endast 

 2 — 3 linier långt. 



Växer på kalkklippor och andra torra ställen på Gotland och 

 Öland, samt pä sandbackar i Skåne (sälls.). — Utbr. hela Europa 

 undant. det nordligaste; Caucasien, Barbariet, Canariöarne. — Blommar 

 (bäst) i Juli. 



Linné upptog Knoppnejlikau först som svensk i tillägget till sin 

 Fauna suecica, 2:a uppl. (Florte Suecicae Novit.) : "Falk, J. P. Gotlan- 

 dia, Carlsöa minor", och Wahlenberg fann den "på Thorsborg och 

 Lilla Carlson, ymnigt" (Vet. Ak. handl. 1805). 



* Saponaria L. Fodret rörlikt, bart. Kronbladen fatlikt utbredda, med svalg- 

 bihang, långt och smalt kloade. — Vanliga Såpörteu (Saponaria officinalis L.). Eii 

 mångårig, glatt eller nästan glatt, omkring fotshög eller högre ört med bredt lansettlika, 

 3-nerviga blad och hvita eller rödletta, temligen stora och talrika blommor. ?'örv. här 

 och der i södra och medlersta Sverige. 



5. Gypsopliila L. 



(Fäntiiig-slägtet). 



Fodret nästan klocklikt-bägarlikt, temligen hinnartadt, 5-kantigt 



(hos våra arter bart). Kronbladen klock- eller trattlikt-samstående, kort 



kloade, hela eller urnupna, utan bihang. Fröhuset nästan 4-skaligt 



(rundadt). Fröärret i kanten; grodden (hos våra) krökt kring hvitan. 



