407 



Växer på nästan all odlad, helst skuggig mark (ytterst allmän 

 och nästan outrotlig), på gårdar, vid byggnader och vägar, på stränder 

 och grusmarker (hvilka den göder); man ser den nästan allestädes der 

 jorden är bar och något mullrik. På muUrikare och skuggiga ställen, 

 särdeles i skogar, blir den icke sällan större och starkare (upprätare) 

 med köttigare blad, större kronblad och 10 ståndare (o: S. neglecta 

 Whe); på magra och öppna ställen svag och utdragen, glesbladig. — 

 Utbr. hela Europa; i norra Afrika, Caucasien, Siberien, norra Amerika 

 o. a. dit den såsom ogräs följt menniskan. 



Blommar under hela tiden från Maj till Oct. och mognar så raskt, 

 att två eller tre nya generationer hinna under denna tid uppväxa från 

 frön. Stånd, som uppväxt på sensommaren, bibehålla sig under vintern. 

 Våtarven blir sålunda en bland de tidigast om våren och senast om 

 hösten blommande växter. — Kallas i olika landsorter Narv ("Upl. 

 Nate, Rosl. Fetgräs"), Narvgräs, Vattenarv ("Hels. Svin gräs"). 



Våtnarvens blommor öppna sig om morgonen då solen skiner. De- 

 ras skaft intaga en tydligt olika ställning under växtens olika åldrar. 

 Då blomman är i knopp, hänga eller luta de nedåt, uppresa sig då den 

 skall utslå, utväxa och sänka sig alldeles då den vissnat, och uppresa 

 sig åter vid mognadstiden. Som växten blommar och mognar nästan 

 oupphörligt, sprider den en stor mängd frön. Enligt Linné äi'o blom- 

 morna öppna från kl. 9 f. m. till raiddagstiden om icke regn tillstun- 

 dar, då de förbli slutna; — således är växten en slags väderspåman. 

 Den utslagna blomman är, säger han vidare, ena dagen upprat, den 

 andra dagen hänger den, men reser sig åter om några dagar då frö- 

 huset är moget och öppnar sig. 



Burfoglar äta gerna Våtnarven, och som man alltid har tillgång 

 till densamma, blott marken är bar, blir det denna ört, som vanligast 

 får namn och värdighet af Fogelgräs. Kycklingar tycka också om den. 



Eedan Badhin kallade (1671) växten Alsine media; DoDONseus 

 (1616) Alsine minor. 



b) Bladen smala; blomskärmarne bladartade; kronbladen klufna 

 endast till midten. 



3. Sågnarven 



(Stellaria holostea L.) 

 är mångårig, slankig, med m. e. m. nedtryckt stjelk, som jemte de 

 långa och uppstående, hvasst 4-kantiga grenarne är mycket bräcklig 

 och nedtill vanligen bär gamla, vissnade blad. Bladen äro lansettlikt- 

 jemnsmala och långt spetsade, i det de smalna sraånigom från den 



