414 



ö — 13-blommiga stjelkar (grenar) jemte (talrika) krypande och uppsti- 

 gande, täta bladskott. Bladen äro vanligen nästan jemnsmala eller 

 jemnsmalt-lansettlika, spetsade och sraåhåriga, sällan endast hårbräddade 

 eller glatta; i bladvecken icke sällan små bladknippen (o: outvecklade 

 grenar). Blomskärraarne äro bredt hinukantade. Blommorna äro bland 

 de största i slägtet; kronbladen omkring 4 linier långa, tuklufua. Frö- 

 huset är nära 3 linier långt. 



Växer på torra ängar och öppna backar i Skåne och Elekinge, 

 på Oland och Gotland ; f. ö. endast på några spridda ställen i östra 

 Sverige (och Vermland). — Utbr. genom nästan hela Europa; i Sibe- 

 rien, på Kamtschatka; i det nordligare Amerika; dessutom i Chili och, 

 enligt D. Hooker, vid Cap Horn på strandklipporna, vid Magelhaens 

 sund, samt ymnig på Eldslandet och Falklandsöarne. 



Blommar i (Juni,) Juli, Aug. — Förekommer mycket sällan (på 

 Gotland) längre hårig, med bredare och trubbigare blad. 



Linné anmärkte först denna art på Högsta backar i Skåne (i 

 hans Flora suecica upptages den som endast skånsk). "Fröhuset liknade 

 ett kohorn. — Håren utsilade ett slem" (Skåne-resan sid. 208). 



Wahlberg anmärker (Sv. Bot.) att växten är en trogen följesla- 

 gare till kalken eller andra yngre bergarter. — Med sina stora, rent 

 hvita blommor är Fält-Hönsarven troligen den vackraste bland våra Ce- 

 rastier och liksom föregående art (C. alpinum) att räkna till prydligare 

 Alsinacéer. 



b) Tu- eller ettåriga (stundom något varaktiga), sraåblommiga; 

 kronan icke eller obetydligt större än fodret. 



4. Vanliga Hönsarven 



(Cerastiuiii vulgatura L.) 

 är mest tuårig (stundom ettårig, stundom något varaktig), mörkgrön och 

 vanligen korthårig, merendels 5 — 8 tum hög och flerstjelkig. Stjelkarne 

 äro nederst tryckta till marken och slå der icke sällan rötter; annars 

 äro de knäkrökt- uppstående, nedtill vanligen mörkröda; deras hår äro 

 utstående. Bladen äro tilltryckt-håriga, merendels äggrundt-aflånga, de 

 nedre smalt omvändt-äggrunda. Blomvipporna äro vanligen glesa; skär- 

 marne hinnkantade. Kronbladen knappt eller något längre än fodret 

 (omkring 2J^ linier), tuklufna. Fröhuset är dubbelt längre, trindt (nä- 

 stan cylindriskt), krökt. 



Växer på ängar, betes- och andra gräsmarker (också i skogar), 

 på backar, gärden och odlade eller grusiga ställen, vid vägar och gator 



