419 



au och redan vårens vindar kringströ fröen. Då den egentliga blom- 

 stertiden börjar, finnes af Sandarven qvar endast minnet". 



Ehuru denna växt i allmänhet är temligen yrnnig på för den- 

 samma passande mark, var den länge okänd som svensk, kanske förbi- 

 sedd för sin tidiga blomning (Fr.). Ahlqvist upptäckte den vid Cal- 

 mar (meddelande den åt Pries, som upptog den i sina Novitier ed. I, 

 1814) och på Öland (Flora Runsten., 1815). 



1((. .%B'enai*ia L. 



Fodret 5-bladigt. Kronbladen helbräddade eller nästan helbräddade. 

 Ståndarne 10. Stiften 3. Fröhuset kortare- eller längre-6-skaligt. 



a) Fröen med stor, hvit ärrknöl, glänsande släta (Moeh- 

 ringia). 



1. Skogsnarven 



(Arenaria trinervia ]..) 

 är ett- t eller tu-)årig, mjuk och nästan slaakig, vanligen 5 eller 6 

 lum (omvexlar 3 — 8), merendels flerstjelkig eller långt grenig, nästan 

 klynnedelad, blekgrön, korthårig (tätare eller glesare) eller nästan glatt, 

 med hårkantade, äggrunda, 3- (eller 5-) nerviga, i — 1 tum långa blad 

 (de nedre långt skaftade). Blommorna sitta ensamma på från gren- 

 vecken utgående, i spetsen nedåt krökta skaft. Foderbladen äro längre 

 än kronbladen, lansettlika, hinnkantade, spetsiga, tätt-3-nerviga, med 

 starkare (kölad) medelnerv. Fröhusen luta (eller hänga) och äro kor- 

 tare än fodret; deras skal utrullade i spetsen. 



Växer i skogar och lundar, på skogsbackar vid gärdesgårdar och 

 på andra skuggiga, muUrika ställen upp till Lappland, — Utbr. genom 

 nästan hela Europa; i Caucasien, Siberien. 



Blommar bäst i Juni (och Juli); mognar redan från medl. Juni. 

 — Enligt Euprechts iakttagelser skall växten vara tuårig emedan den 

 aldrig blommar samma år fröen utsås. 



Skogsnarven älskar, såsom dess namn antyder, skogarnes skugga, 

 och den bosätter sig gerna på bara ställen under träd, stundom t. o. 

 m, på multnande trädstubbar, och alltid kläder den bra med sin glada 

 grönska. Den har någon likhet med den vanliga Narven (Stellaria 

 media), hvadan namnet. — De gamle botanisterna tyckte att bladen 

 liknade vissa Groblad och kallade växten Alsine, Arenaria m. m. planta- 

 ginis folio. 



