420 



b) Fröea utan ärrknöl, knottriga eller rynkiga (matta). 



2. Vanliga Sandlingen 



(Arenaria serpyllifolia L.) 

 är ettårig, vanligen endast 2 — 4 tura hög, något gråaktig genom korta 

 och täta hår, flerstjelkig. Stjelkarue äro upptill klynnegreniga; de ligga 

 vanligen m. e. ra. ned på marken; au bilda de en gles och temligen 

 mångblomraig vippa, än äro de endast 1 — 3-blommiga; utom den kortare 

 hårigheten äga de icke sällan längre och körtelbärande hår. Bladen 

 äro endast orakring 1\ linie långa och 1 linie breda, äggrunda, spetsiga, 

 något tjocka, under otydligt 3-nerviga (torra flernerviga), oskaftade, hår- 

 bräddade (de öfre icke sällan körtelartadt-). Foderbladen äro nästan 

 lansettlika, spetsade, något kölade, på utsidan (icke sällan) körtelhåriga, 

 nära 1| linie långa. Kronbladen äro smalt-äggrunda, nära dubbelt kor- 

 tare än fodret. Fröhusen äro uppräta, nästan lika långa som foder- 

 bladen. 



Växer på öppna backar och andra torra, helst grusiga eller leriga 

 ställen, på åkrar, vid vägar, allni. (men i Lappland nästan icke alls). 



Blommar i (Maj,) Juni (och Juli); börjar mogna redan i Juni, 

 men fyllda fröhus kunna icke sällan träffas ända till hösten. — Utbr. 

 genom hela Europa. Vid Catania på Sicilien fann förf. växten alldeles 

 mogen, nästan torr redan i raedl. Maj. 



De gamle botanisterna kallade denna växt Alsine minor (Fuch- 

 sius 1542), Alsine minor raulticaulis (Bauhin 1571) m. ra. — Den 

 lilla örten lärer, isynnerhet yngre, vara ett ganska godt "fogelgräs". 



* Arenaria Kothica Fr. Ettärij;, nästan glatt och rent grön, endast ett par 

 tum hög, men storblommigare än den vanliga Sandlingen. Stjelken merendels delad 

 långt ned i nästan uppräta, enkla, 2 — 3-blommiga grenar. Bladen ovalt-äggrunda (smal- 

 basiga). Foderbladen äggrundt-lansettlika, spetsiga, tydligt nerviga (åtm, torra), kortare 

 än kronan (och fröhuset). — Väser på Gotlands och Kinnekulles torra kalkhällar. Blom- 

 mar i Juni, Juli. — J. P. RosÉn upptäckte denna art pä Gotland 1816 — 18 och 

 Wahlenberg bekantgjorde den under benämningen Arenaria ciliata |3 raulticaulis (Act. 

 Ups. VIII). Sedan (1821) fann Wahlen^berg densamma på KinnekuUe. Fkies beskref 

 den såsom egen art i Mänt. II (med anm.). Jfr Mathesii uppsats i Botan. IvTotiser för 

 1854. 



3. Norska Saodlingeo 



(Arenaria norvegica Gnnn.) 

 är något mångårig, glatt, med talrika och något varaktiga, pä marken 

 utbredda bladskott och greniga blomstjelkar, hvilka hos den svenska 

 växten, som utgör en högfjells-varietet, (o: A. humifusa Whlnb.), äro 

 endast en eller annan tum länga. Hos denna äro blommorna nästan 

 dolda mellan de blad, som sluta de mycket korta, 1( — 2!-blommiga 



