424 



IS. Sagin» Fozl. 

 (Hönsbet Fr.) 



Fodret 5- eller 4-bladigt. Kronbladen hela eller intryckta (ägg- 

 runda). Ståndarne 10, 5 eller 4. Stiften 5 eller 4. Fröhuset 5- eller 

 4-skaligt. — Små örter med mycket smala blad, 



a) Blommorna (typiskt) 5-taliga. Ståndarne vanligen 10. (Sper- 

 gellae Rchb. Spergulge sp. L.). 



1. Knutnarven 



(Sagina nodosa Fnz). — Spergala nodosa L.) 



är raångArig och vanligen raångstjelkig; stjelkarne omkring 3 — 4 tum 

 långa, på bara ställen nedtryckta eller nästan utbredda, annars ra. e. 

 ra. uppräta, enkla eller greniga, glatta eller, särdeles upptill, körtel- 

 håriga. Bladen äro trådlikt-syllika, trubbiga, de nedersta (knippade) ^ — | 

 tum långa, de andra sraånigom kortare och de öfre skenbart kransvisa 

 genom de små bladknippen (korta grenar), som sitta i vecken, och hvar- 

 igenom bloragrenarne bli liksom knutiga. Blommorna äro alltid upp- 

 räta; kronbladen 2 eller 3 gånger längre än de trubbiga foderbladen. 



Växer på stränder, på uttorkade kärrängar, betesmarker och fuk- 

 tigt-sandiga ställen. — Utbr. norra, medlersta, vestra och östra Europa. 



Blommar i Juli och Aug.; mognar från medl. eller slut. Juli. — 

 Blir i Lappland mindre och mindre knutig. 



Linné omtalar denna art redan i sin Flora lapponica, och på 

 Thorsborgen på Gotland iakttog han densamma "copiosissiraa". Han 

 ansåg den vara ettårig. Bauhin kallade (1671) växten, med hänsyn 

 till dess knutighet, Alsine nodosa gerraanica, Ruppius (1718), i anseende 

 till dess växställe, Arenaria palustris. 



2. Sylnarven 



(Sagina subulata Prsl. — Spergula sultulata Sw.) 

 är mångårig, med utbredda eller tufvade stjelkar, hvilka uppbära ett 

 1 — 2 tum långt, upprätt, 1-blommigt (körtelhårigt) blomskaft. Då väx- 

 ten utblommat bli blomskaften omkrökta i spetsen, men räkna åter sedan 

 fröhusen tömt sig. Bladen äro kölade, jeransmalt-syllika, med en lång 

 och smal udd, vanligen glest hårkantade. Foderbladen äro trubbiga med 

 (inkrökt) udd, omkring lika långa som kronbladen. 



Växer på fuktiga klippor och andra magra och öppna ställen, 

 allmän vid Bohusläns, Hallands och nordvestra Skånes kuster, annars 

 sälls. (Vestergötland, Småland, Oland). — F. ö. utbr. Danmark, södra 

 Norge, Brittanien, Belgien, Frankrike, Tyskland, Österrike, Italien, Sieben- 

 biirgen. — Blommar i Juni, Juli. 



