pressar satsen genom glest linne och lemnar vätskan i hvila, erhåller 

 man på botten ett hvitt mjöl, hvilket, behörigen tvättadt med kallt 

 vatten och torkadt, kan användas som stärkelse (och nödbrödsärane). 

 Vigtigare torde likväl roten vara i medicinskt hänseende såsom berömd 

 mot vattensot, andtäppa m. m. Det är saften, som härtill, särdeles 

 på landet, användes om våren, då man intager den, 1 matsked i sen- 

 der, mot nämnde åkommor. För att bäst och lättast erhålla den- 

 samma, brukar man urhålka roten upptill och täcka gropen med den 

 urskurna biten; saften samlar sig då i hålet och tillvaratages. Man 

 lärer också bruka att om qvällen fylla hålet med öl eller dricka, som 

 morgonen derpå intages; härtill kan ock nyttjas socker, hvilket under 

 natten smälter. Hoten kan också begagnas på det sätt, att 2 — 3 lod 

 rot, lindrigt krossad, lägges på ^ stop vin eller starkt öl, hvilket se- 

 dan drickes till ett eller flera glas om dagen. Färska rotens verkan 

 är starkt diuretisk och våldsamt laxerande. Utvärtes använd har den 

 botat vattenaktiga svullnader på benen o. d.; rodnar huden. 



De växter, hvilka under sin vegetations-period i rot eller rotlika 

 delar liksom upplägga, magasinera, rikligare förråder af närings-ämnen, 

 bli gerna benägna att komma tidigt i växt och äro i allmänhet mindre 

 än andra underkastade väderlekens vexlingar. Så gömmer också Hund- 

 rovan riklig näring i sin rotknöl. Våren utvecklar ur densamma 

 bladiga skott, hvilka i den stora roten ha ymnig näring och derföre 

 växa ganska fort. Mot de första bladen svara inga klangen, men snart 

 utbildas sådana, hvilka i början äro hopdragna, men sedan sträcka ut 

 sig, liksom sökte de stöd åt den svaga stjelken. Den sednare vrider 

 och vänder sig åt olika håll under det den utväxer. Klängena haka 

 sig stadigast fast då de, såsom vanligen händer, efter att ha vridit 

 sig ett antal hvarf, stadua, kröka sig något utan att vrida sig, och 

 helt tvärt vända sig för att åter börja sina vindlingar, men i motsatt 

 riktning. På detta sätt kan växten nästan omöjligen lösryckas, ty om 

 någon orsak tvingade ett klänge att rulla upp sig i en viss riktning, 

 skulle det alltid förbli fästadt i den andra. 



Eedan Bauhin (1623) kallade Hundrovan Bryonia alba (baccis 

 nigris). I Fuchsii Historia heter den Vitis alba. 



