kinge. — Blommar i Maj till börj. Juni; mognar slut. Juni till medl. 

 eller slut. Juli. — Utbr. nästan hela Europa, undant. isynnerhet Grek- 

 land, Italiens öar, Portugal, Spanien; i Caucasien, Siberien, på Kamt- 

 schatka. 



Måbärsbusken sällskapar icke sällan med Stickelbärsbusken och vi- 

 sar sig gerna bland Hägg och andra lundens buskar, mest utmärkt 

 genom bladens glänsande undersida och de slutligen röda bären. De 

 sednare äro inuti slemaktiga (o: Degbär), smaka något äckligt-sötaktiga 

 och sakna egentlig användbarhet (o: K o bär), men lemna näring åt 

 foglar. Bladen ätas gerna af kreaturen. Till mindre häckar är busken 

 tjenlig emedan den tal att klippas och blir ganska tät. Dess ved är 

 hård och seg, så att den kan nyttjas till räfspinnar, tänder i väfskedar 

 o. d. — lledan Bauhins Historia (1650) upptager Måbärsbusken såsom 

 Eibes alpinum (dulce), en benämning, som synes mindre passande för 

 en alldrig riktigt alpinsk men dereraot på slättland eller lägre berg 

 icke sällan allmän växt. 



LII. RHAMNEiE. 



1. Rliaiiiaiiis L. 



Fodret skål- eller bägarlikt, dess bräm slutligen kringskuret-loss- 

 nande. Kronbladen mycket små men nästan omslutande ståndarne. 

 Frukten ett klotrundt, 2 — 4-fröigt stenbär. — Mindre (3 — 6 alnars) 

 träd eller buskar med små blonamor. De bilda sina nya rötter 

 ("sugkärl") om våren enligt Dir. Stenbergs iakttagelser. 



1. Brakveden eikr Tostet 



(Rhamnus Frangula L.) 



har temligen smärt stam (den når 3 — 4 tum i omkrets) och något 

 bräckliga, vexelvisa, torn (tagg) lösa grenar och smågrenar med brun- eller 

 svartaktig, hvitgrått prickig bark. Knopparna äro bara. Bladen äro 

 vexelvisa, nästan elliptiska men något spetsiga, eller äggrundt-ovala, hel- 

 bräddade; deras sidonerver 12 — 16, nästan raka och parallela (ribblika). 

 Blommorna bilda små flockar i bladvecken och äro tvåkönade, 5-bladiga och 

 5-ståudrade; kronbladen hvita eller något rödaktiga, ståndarknapparna 

 nästan svarta; stift 1 med knopplikt märke. "Bären" äro 2 — 3-steniga, 

 omogna först gröna, sedan röda, mogna slutligen svarta, mindre än 

 nästa arts. Fröens hjertblad platta. — Koten har röd bark och saknar 

 pålrot (enligt Dir. Stenberg). 



