16 



små, tvåskärmade. Fröhusen nästan under blomman, nära runda; deras 

 skaft svaga och vanligen länga. 



Växer på klippor, bergsluttningar och sandbackar, stundom på 

 gamla murar och tak, i södra och medlersta Sverige samt Jeratland. 



— Blommar i (April,) Maj; mognar i Juni och borttorkar sedan snart. 



— Utbr. nästan hela Europa, Island, Caucasien, Siberien. 



Slägtet Saxifraga har icke många tu- eller ettåriga arter, men Grus- 

 bräckan är en bland dem. Denna lilla täcka Bräcka bosätter sig gerna der 

 endast ett helt tunnt mullager eller mossa betäcker den hårda klippan. 

 Der sällskapar den icke sällan med Vårälsklingen (Draba verna), stundom 

 blommande nästan lika tidigt som denna (o: S. verna annua humilior 

 T.). Så växer den t. ex. på Stockholms Skeppsholrae, der redan 

 Retzius (Obs. 1779) anmärkte densamma. 



Redan Linné såg växten vid Upsala och "copiose satis". Vid 

 Kumla i Östergötland, den 20 Maj 1741 (se hans Ölands-resa), iakttog 

 han huru ståndarne, 2 och 2 i sender, lutade tillsaramans med sina 

 knappar öfver märkena och gnuggade af hvarandra mjölet och sedan 

 spärrade ifrån hvarandra, då åter (nästa dag) två andra framkommo 

 på lika sätt. — Bauhins Pinax (1623) upptager Grusbräckan såsom 

 Sedura tridactylites tectorum och den är tecknad i Til-Lands' Icones 

 (1683). 



9. Knölbräckan 



(Saxifraga granulata L.) 

 är mångårig, med nästan löklika, blekröda, hvithäriga knölar (knoppar) 

 vid roten, h vilka nästa år bilda nya stånd; den är beklädd med (sär- 

 deles upptill rosenröda) körtelhår och nedtill dessutom med längre 

 hår utan körtlar. Stjelken är 5 — 10 tum hög, upprat, vanligen gre- 

 nad till en glest-mångblommig, qvastlik vippa; den har några till större 

 delen bredt-vigglika, omkring 5- (3 — 10) klufna blad. Rotbladen äro 

 långt och smalt skaftade, njurlika, bredt-10 — 15-naggade, icke sällan 

 vackert rödaktiga (under); alla bladen äro något köttiga. Blommorna 

 äro hvita, nästan klocklika, nära ^ tum långa. Till större delen äro 

 de ordentligt tvåkönade, men hos en del utbildas ståndarne bäst, hos an- 

 dra spiran. 



Växer på gräsiga backar, bergsluttningar, i torra, magrare ängar 

 och hagar, i södra och medlersta Sverige (allm.). — Blommar i Maj, 

 Juni. — Utbr. nästan hela Europa (undant. det allra nordligaste och 

 Sicilien, Greklands öar); på Island. 



Knölbräckans örtstånd har något syrlig och litet skarp smak, men 

 de nyss utslagna blommorna ha nästan honungs- eller svag mandel- 



